Справа № 761/13856/21	 	 	 	     Головуючий у І інстанції Саадулаєв А.І.	
Провадження №  33/824/3224/2021	 	 	 	     Доповідач у 2 інстанції Дрига А.М.	

 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
12 липня 2021 року                                                                                                 м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Дриги А.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Яндола Є.Л. розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, якою 
 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до постанови судді, 28 березня 2021 року, о 23 год. 25 хв., в м. Києві, по  вул. Салютній, 5, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Не погоджуючись з постановою судді,  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову  скасувати та закрити провадження по справі.
 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що суддя першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що потягло за собою не повне з`ясування усіх обстави справи. Зазначає, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути належним та достатнім доказом правопорушення, оскільки фіксують поведінку затриманого, свідків не на відео не видно, без деталізації подій та обставин. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що не зрозуміло з яких об`єктивних обставин, досліджуючи матеріали справи суддя прийшов висновку, що за кермом автомобіля перебувала не інша особа, а  сам апелянт, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, хто керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 .
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Яндола Є.Л., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали адміністративного провадження та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
 
При розгляді справи судом першої інстанції у відповідності зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП були повно, всебічно та об`єктивно встановлені фактичні обставини та зібрані у справі докази  в їх сукупності, дана їм належна оцінка, керуючись законом суд прийшов до законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в адміністративному матеріалі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 006398 від 28.03.2021 року, згідно якого,  ОСОБА_1 о 23 год. 25 хв., в м. Києві, по  вул. Салютній, 5, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, координація рухів, зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, всупереч п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в законному порядку в присутності двох свідків (а.с.2), поясненнями свідків ОСОБА_2 та            ОСОБА_3 (а.с.3), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння, або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.5), відеозаписами з нагрудних камер поліцейських (а.с.6).
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як  відмова  особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції працівником поліції або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Встановлення цих ознак за допомогою спеціального обладнання чи приладів законодавством не передбачено.
 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд у медичному закладі у лікаря-нарколога для встановлення наявності чи відсутності стану наркотичного сп`яніння, на що водій ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків на місці зупинки транспортного засобу.
 
Враховуючи наведене, порушень працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, згідно положень ст.266 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
 
Крім того, наявність стану будь-якого сп`яніння не впливає на факт відмови               ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина     ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю, підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі апеляційним судом не встановлено, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                  А.М. Дрига