Справа № 462/954/18                        Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М. 
Провадження № 22-ц/811/3383/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2021 року м.Львів 

         Справа № 462/954/18
   Провадження № 22ц/811/3383/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів :                     Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційні скарги Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Львівської міської радина ухвалу Залізничного районного суду м.Львова, постановлену у м. Львові 6 листопада 2020 року у складі судді  Гедз Б.М.,
у справі за заявою  ОСОБА_1  про заміну  сторони виконавчого провадження у справі,-

встановив:

4 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, боржника - Комунальну 3-тю стоматологічну поліклініку м. Львова на Львівську міську раду та Управлінням охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Заявник обґрунтовує заяву тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року задоволено її позов до Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова про стягнення заробітної плати. Вирішено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 35 349 грн. заборгованості по заробітній платі. 12 червня 2018 року рішення суду набрало законної сили. 20 червня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист. Вказує, що виконання рішення суду є неможливим з підстав відсутності коштів на рахунках відповідача та у зв`язку з прийняттям Львівською міською радою рішення про ліквідацію боржника. Стверджує, що Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м.Львова є комунальним закладом та фінансується з місцевого бюджету Львівської міської ради, її засновником є Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. За даними ЄДРПОУ Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова з 29 листопада 2018 року перебуває в стані припинення. Ухвалою Львівської міської ради № 4242 від 29 листопада 2018 року «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4» припинено Комунальну 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4»; утворено комісію з припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4»; затверджено її персональний склад та призначено ліквідатора. Вважає, що за таких обставин, без заміни сторони виконавчого провадження, рішення суду залишиться без виконання, що призведе до порушення ст.129 Конституції та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 6 листопада 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі.

Замінено сторону виконавчого провадження - боржника Комунальну 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова на Львівську міську раду та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Ухвалу суду ухвалу оскаржили Львівська міська рада та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Просять оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, поилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права. Апеляційні скарги мотивують тим, що у відповідності до частини 3 статті 96 ЦК України учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника). Вказують, що позивачем не доведено факту вибуття Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова, як боржника у виконавчому провадженні, а також переходу прав та обов`язків від цього боржника до Львівської міської ради та Управління охорони здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 11 травня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 , вирішено стягнути з Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова на її користь 35 349 грн. заборгованості по заробітній платі. 12 червня 2018 року рішення суду набрало законної сили.

20 червня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист.

Судом встановлено, що рішення суду залишається не виконаним через відсутність коштів на рахунках та прийняття Львівською міською радою рішення про ліквідацію боржника. 

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, долученої до матеріалів заяви, Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова з 29 листопада 2018 року перебуває в стані припинення.

Ухвалою Львівської міської ради № 4242 від 29 листопада 2018 року припинено Комунальну 3-ю стоматологічну поліклініку м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4»; утворено комісію з припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4»; затверджено її персональний склад та призначено ліквідатора.

У мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції, посилаючись на Статут Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова в редакції 2016 року, ч. ч. 1-4 ст. 78 ГК України, ст. 136 ГК України, ч. 10 ст. 78, ч. 2 та ч. 3 ст. 76, ст. 77, 78 ГК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», прийшов до висновку про задоволення заяви.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчим провадженням, як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 15 цього Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. На стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною у правовідносинах, що допускають правонаступництво. 

Статтею 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Правонаступництво юридичної особи можливе у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення (ч. 1 ст. 104 ЦК України). У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи - одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи (ч. 2 ст. 107 ЦК України). 

Правонаступництво юридичної особи є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (ч. 1 ст. 104, ст.ст. 106-109 ЦК України) прав і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.
Внаслідок певної дії чи події сторону у зобов`язанні можна замінити на іншу особу, яка є її правонаступником, або стосовно лише цивільних прав (обов`язків), або одночасно щодо цивільних прав і обов`язків. 
Заміна сторони у зобов`язанні може бути наслідком або сингулярного правонаступництва (зокрема, на підставах договорів купівлі-продажу, дарування, факторингу), або універсального правонаступництва (у випадку реорганізації юридичної особи чи спадкування).
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. Для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи необхідно визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань можуть підтверджувати факт правонаступництва юридичної особи у випадку її припинення шляхом реорганізації.
Встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова перебуває у стані припинення з 29 листопада 2018 року, процедура припинення юридичної особи не завершена, відомості про правонаступників юридичної особи відсутні.
Вирішальними фактами для визначення підстав для правонаступництва Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки 
м. Львова мають бути: наявність певних відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлений судом факт незавершення процедури припинення юридичної особи - боржника.
Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні, оскільки Львівська міська рада та/чи Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не є правонаступниками прав та обов`язків Комунальної 3-тьої стоматологічної поліклініки м. Львова, що перебуває в стані припинення (ліквідації). 
Окрім того, Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова не є ліквідованою, а перебуває на стадії припинення (ліквідації). Вона не втратила статусу юридичної особи, а тому її заміна у виконавчому провадженні також неможлива з цієї причини.
З висновками суду першої інстанції, що з урахуванням майнового стану боржника, Львівська міська рада повинна нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, як засновник зазначеної бюджетної установи погодитися не можна, виходячи з наступного.
Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються ст. 619 ЦК України.
Субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або законом. Така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги.
Підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.
Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачають субсидіарну відповідальність.
Основною метою такої відповідальності є притягнення винних осіб у доведенні до банкрутства до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 5023/4388/12 зазначено, що у низці випадків ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», пункт 45; рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Лисянський проти України», пункт 19; рішення від 3 квітня 2007 року у справі «Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови», пункти 18, 19; рішення від 12 квітня 2007 року у справі «Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації», пункт 35; рішення від 15 січня 2008 року у справі «Р. Качапор та інші проти Сербії». Внутрішньодержавний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.
При визначенні умов субсидіарної відповідальності необхідно враховувати, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.
При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів. 
З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - боржника.
З урахуванням встановленого, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Керуючисьст. ст. 367, п.2 ст. 374, п.3 і п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 388 - 391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги Львівської міської ради та Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити. 
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 6 листопада 2020 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено і підписано 1 липня 2020 року.

Головуючий 

Судді