УХВАЛА

09 вересня 2021 року 
м. Київ

Справа № 910/17195/16 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Банаська О. О.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021
у складі колегії суддів: Коробенка Г. П. (головуючого), Агрикової О. В.,             Чорногуза М. Г. 
та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 
у складі судді Коткова О. В.

у справі за позовом Компанії "BIO Cosmetics UA LTD"
до 1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби
2. Головного управління ДФС у м. Києві
3. Державного казначейства України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Каптур"
2. Товариство з обмеженою відповідальністю "РА Логістик"
про стягнення 85 272 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 Головне управління ДФС у м. Києві поштовим відправленням звернулось безпосередньо до Верховного суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 та на  рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі                                  № 910/17195/16, яким частково задоволено позов                                         Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" та стягнуто з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України грошові кошти в розмірі                            85 272 000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Одночасно скаржником за текстом та у прохальній частині касаційної скарги порушено питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження та звільнення від сплати судового збору.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                № 910/17195/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі:                    Банаська О. О. (головуючий), Білоуса В. В., Погребняка В. Я., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 31.08.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України                                     (далі - ГПК України) передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір"                   (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційних скарг на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як встановлено з матеріалів касаційної скарги, об`єктом оскарження є рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі № 910/17195/16, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021, яким частково задоволено позов Компанії "BIO Cosmetics UA LTD" та стягнуто з Державного бюджету України через Державну Казначейську службу України грошові кошти в розмірі 85 272 000,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, поданий до суду першої інстанції у 2016 році.

З огляду на вищезазначене, відповідно до статті 7 Закону України                             "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня встановлено у розмірі 1 378,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (чинного на дату подання позову до суду першої інстанції) ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі № 910/17195/16 скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 413 400,00 грн (1 378,00 * 150 * 200%).

Натомість, скаржником доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі до касаційної скарги не надано.

Разом з тим, скаржником зазначено про наявність підстав, визначених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір", для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до частини другої статті 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Одночасно слід зауважити, що нормами статті 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік осіб, звільнених від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, однак Головне управління ДФС у                 м. Києві, як відповідач у справі про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду до вказаного переліку не входить, отже підстави для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленій постанові Касаційного господарського суду від 06.05.2019 у справі № 904/2425/18. Так, судом було зазначено, що з апеляційною скаргою зверталась Закарпатська митниця, яка є відповідачем у справі, і на неї не поширюються вимоги законодавства щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справах за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

У зв`язку з вищевикладеним, у питаннях щодо справляння судового збору за подання касаційної скарги на судові рішення відповідачем у справі, підлягає застосуванню позиція Касаційного господарського суду у складі об`єднаної палати викладена у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/770/17 згідно якої вимоги законодавства щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у справах за вказаними позовами не поширюються на інших учасників процесу. 

Відтак, доводи, викладені в касаційній скарзі не звільняють скаржника, який є відповідачем у вказаній справі, від сплати судового збору.

Поряд з цим, за текстом касаційної скарги скаржником зазначено клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки Головному управлінню ДФС у м. Києві наразі не виділено кошти за напрямком сплати КЕКВ 2800.

Дослідивши вказане клопотання скаржника, проаналізувавши норми чинного законодавства, якими врегульовано порядок відстрочення, розстрочення та звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про його відхилення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Разом з тим, скаржник не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

З огляду на те, що скаржником не зазначено обставин та доказів поширення на нього умов передбачених в частині першій статті 8 Закону України "Про судовий збір", не вбачається правових підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Також, відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Згідно цієї норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята 08.02.2021 (повний текст складено 22.02.2021), отже останній день строку, встановленого для оскарження судових рішень в касаційному порядку припадав на 15.03.2021.

У свою чергу, в обґрунтування заявленого клопотання скаржником зазначено, що повний текст постанови отримано 04.03.2021.

Крім того, скаржником зазначено, що подання вказаної касаційної скарги є повторним, оскільки ухвалою Верховного Суду від 26.04.2021 повернуто вперше подану касаційну скаргу.

Однак, касаційну скаргу подано до Верховного Суду 19.08.2021.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, дата отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

У пункті 1 частини четвертої статті 290 ГПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.

Згідно з частиною третьою статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом з тим, скаржником у касаційній скарзі зазначено трек-номер поштового відправлення яким направлялась копія повного тексту оскаржуваної постанови, однак не додано копію поштового-конверта, з якого можливо було б встановити номер поштового відправлення. 

Зазначене вище унеможливлює перевірку судом обставин дотримання скаржником положень статті 288 ГПК України, у зв`язку з чим відповідна заява про поновлення строку на касаційне оскарження може бути розглянута після надання належних доказів.

Суд відзначає, що саме лише посилання на дату отримання копії судового рішення з долученням заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження за відсутності належних доказів отримання рішення апеляційної інстанції не є підставою для його поновлення. При цьому, нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачається автоматичного та безумовного поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з лише самим посиланням на дату отримання копії судового рішення. Дійсно, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку, проте для цього необхідно заявити відповідне клопотання, долучивши до нього на підтвердження поважності причин пропуску строку касаційного оскарження відповідні докази. 

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 ГПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Відтак, суд зазначає, що касаційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 та на  рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі                                  № 910/17195/16 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої ним касаційної скарги, а саме надання:
- доказів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі 413 400,00 грн;
- доказів на підтвердження наявності обставин, зазначених в касаційній скарзі для поновлення строку на касаційне оскарження.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення або неповне (неналежне) усунення зазначених недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, 292, 304, 326, Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 та на  рішення Господарського суду міста Києва від 25.08.2020 у справі № 910/17195/16 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.

3. Попередити скаржника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України, а саме у разі невиконання вимог ухвали, у строк встановлений судом, касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду                                                                      О. О. Банасько