ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 липня 2021 року	 	Справа № 916/3213/20	
м. Одеса, проспект Шевченка, 29
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  М.А.Мишкіної, 
суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко
секретар  судового засідання Кияшко Р.О. 

за участю представників учасників справи: 
від Міністерства оборони України – Єрмаков А.В. – в порядку самопредставництва;
від Концерну «Військторгсервіс» - Єрємєєва К.В.  – в порядку самопредставництва;
від ФОП  Каверіної І.А. – не з`явився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу  Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду Одеської  області від 12 квітня  2021 року 
у справі №916/3213/20  
за позовом  Міністерства оборони України 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн «Військторгсервіс»
до Фізичної особи-підприємця Каверіної Ірини Анатоліївни
про усунення перешкод у користуванні майном

суддя суду першої інстанції:  С.В. Літвінов
час і місце ухвалення рішення: 12.04.2021р., 11.19год., м.Одеса, Господарський суд Одеської  області, зала судових засідань №15
повне рішення складене 22.04.2021р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
В судовому засіданні  27.07.2021р. згідно ст.ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
встановив:
          06.11.2020р.  Міністерство оборони України (надалі – позивач, Міноборони України) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Каверіної Ірини Анатоліївни  (надалі – відповідач, ФОП Каверіна І.А.), в якому просило суд  зобов`язати  відповідача  усунути йому перешкоди у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4952, яке розташоване по вул.Рожевій на території ТОВ   «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул.Базова, 20.
              В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.12.2016р. між Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн «Військторгсервіс», та Фізичною особою-підприємцем Каверіною І.А. було укладено договір №ВКС-1421 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів, терміном дії до 31.05.2019р. Згідно п. 1.1 договору, відповідачу надавалось право платного користування місцем №4952 на виділеній відкритій території, за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н , смт. Авангард, територія ТОВ «Промтоварний ринок», вул.Рожева. З урахуванням внесених змін до договору доручення № 1 від 14.06.2016р. шляхом укладення додаткової угоди до нього та збільшення вартості за користування торговельним місцем, листом від 29.03.2018р. №406/27 відповідача повідомлено про зміну суттєвих умов та про необхідність приведення договірних відносин у відповідності до вимог, для чого йому необхідно було прибути до філії «ОУВТ» у визначений термін з метою врегулювання питання щодо подальших договірних відносин. Відповідач не вчинив дій  щодо врегулювання  договірних відносин з позивачем на запропонованих умовах. Листом   від 04.06.2018р. №747/11 відповідача було повідомлено про припинення Міністерством оборони України договору про надання права користування торговельним місцем в односторонньому порядку відповідно до п. 7.3 Договору; листом від 22.06.2018р. №06/1304 відповідача було повторно повідомлено про припинення договору з 06.08.2018р. та повторно запропоновано, у разі бажання продовжувати договірні відносини, звернутися до Філії з заявою про укладання договору.  
Позивач зазначав,  що хоча рішенням Господарського суду Одеської області від 02.01.2019р. у справі №916/1664/18 було відмовлено у задоволені позовних вимог Міністерства оборони України, цим рішенням було встановлено наступне: факт існування договірних відносин між Концерном «Військторгсервіс» та відповідачем у вигляді укладеного між сторонами договору від 01.12.2016р. № ВКС-1421. Термін дії договору з 01.09.2016р. до 31.05.2019р.;  Міноборони України є належним користувачем вказаного торговельного місця на підставі договору від 21.02.2000р. №181/9-83, укладеного між Міністерством оборони України, Авангардівською селищною радою та ТОВом   «Промтоварний ринок».
Листом від 22.02.2019р. №228/6 відповідача було повідомлено про закінчення терміну дії Договору від 01.12.2016р. №ВКС-1421 з 31.05.2019р. та не продовження з відповідачем договірних відносин; листом від 14.08.2019р. №03/1423/24 відповідача було повідомлено про необхідність звільнення торговельного місця та контейнера від речей. Відповіді не отримано, перешкоди у користуванні не усунуто. Незважаючи на те, що термін дії договору закінчився 31.05.2019р., та жодних додаткових угод між Міністерством оборони України та відповідачем про продовження терміну дії договору укладено не було, ФОП Каверіна І.А. й надалі продовжує використовувати торговельне місце №4952, що позбавляє Міністерства оборони України права вільно використовувати зазначене торгове місце та передавати його у користування з метою отримання коштів на рахунки спецфонду Міністерства оборони України.
          З посиланням на норми ст.ст.15, 391, 631, 1000 ЦК України, ст.ст.237, 284, 91, 193 ГК   України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
07.12.2020р. третя особа Концерн «Військторгсервіс» подало місцевому господарському суд пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги. Зміст пояснень є близьким до змісту позовної заяви.
28.12.2021р.   Концерн «Військторгсервіс» подав суду клопотання про залучення доказів:
- доказ направлення листа від 29.03.2018р. №406/27 – копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 6505809300737 та копія експрес-накладної (Нова пошта) 59000327825715 а також скріншот з сайту нова пошта щодо відстеження експрес-накладної;
- доказ направлення листа від 04.06.2018р. №747/11 – копію опису до цінного листа 6505809236710 та копію конверта, який повернувся відправнику.
 - доказ направлення відповідачу листа від 22.02.2019р. №228/6 - копію опису вкладення до цінного листа  6505809798646 на адресу ФОП Каверіної І.А., копію     накладної відправлення    АТ «Укрпошта» 6505809798646, та копії  повідомлення про вручення цього поштового відправлення.
20.01.2020р відповідач подав місцевому господарському суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що взагалі жодні повідомлення  від Міноборони України або  уповноважених ним осіб, протягом 2016-2019 років до відповідача про припинення або зміну умов Договору №ВКС-1421, повідомлення щодо відсутності у орендодавця бажання продовжувати цей договір, заперечення щодо цього, до відповідача не надходили. Крім того,  позивач отримував весь цей час від відповідача плату орендну плату на виконання умов договору та не повертав ці кошти, що також свідчить про визнання дій відповідача за сторони МОУ на виконання договору, відсутність будь-яких заперечень. Враховуючи те, що відповідачу не надходило від орендодавця письмових заперечень проти продовження дії договору на новий строк,  як то передбачено вимогами ст.284 ГК України та ст.764 ЦК України, з заявою про припинення договору до орендодавця відповідач не зверталась, тому відсутні підстави  вважати, що договір припинив свою дію.
03.02.2021р. ФОП Каверіна І.А. подала суду клопотання про витребування у позивача оригіналу листа від 22.02.2019р. №228/8 та опис до цінного листа зі штрихкодом 6505809798646, яке задоволено ухвалою суду від 03.02.2021р.
03.02.2021р. позивач подав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідача було повідомлено про відмову у продовженні дії договору  листом від 22.02.2019р. №228/8, який відповідач отримав 11.03.2019р. В частині тверджень відповідача про отримання позивачем орендної плати – відповідач з власної ініціативи  сплачує кошти на рахунок позивача та в сумі, яка йому забажається; Міноборони України не має наміру приймати кошти за платне користування місцями та не має можливості повернути сплачені кошти підприємцям з урахуванням відмови підприємців надавати реквізити для повернення коштів.
09.02.2021р. відповідач подала суду клопотання, в якому просила суд призначити у справі експертизу, на вирішення якої поставити питання: «Чи відповідає давність рукописного тексту «номер поштового відправлення 6505809798646», виконаного в описі до цінного листа на ім`я ФОП Каверіної І.А. даті цього документа, вказаній на відбитці календарного штемпеля?».
У задоволенні клопотання відмовлено ухвалою суду від 01.03.2021р., яка занесена до протоколу судового засідання.
09.02.2021р. ФОП Каверіна І.А. подала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких  зазначила, що позивач не являється власником майна, яке здав в оренду, також позивач на даний час не володіє торговим місцем, на яке посилається, а спірне торгове місце займають інші особи.  Позивачем заявлений негаторний позов, отже позивачем обраний неправильний спосіб захисту прав  Також відповідач зазначила, що помилково вважаючи, що МОУ є первинним користувачем торгового місця №4952 ФОП Каверіна І.А. повідомленням щодо укладення договору про надання платного користування місцем для встановлення  20-ти футових контейнерів на новий строк від 17.05.2019р. поставила до відома орендодавця про свій намір скористатися  переважним правом на укладення договору на новий строк та направила підписані зі свого боку екземпляри договору  для укладення його на новий строк. Проте підписаний договір від Міноборони України або протокол розбіжностей, відповідно до ч.ч.3-4 ст.181 ГК України до відповідача не надходили.
09.02.2021р. Концерн «Військторгсервіс» подав суду першої інстанції  клопотання про залучення до матеріалів справи доказів  надіслання відповідачу листа від 22.02.2019р. №228/8 відповідачу за адресою, яка була вказана у договорі  - м.Одеса, вул.Семінарська,1/3 кв.61 – копію конверта, копію накладної відправлення  та реєстр відправлення поштової кореспонденції. 
10.02.2021р. відповідач подала суду клопотання про залучення доказів – інформації з веб-сайту «Укрпошта» за трек номером 6505809798646 та кур`єрської накладної №5122558 від 17.05.2019р. У клопотанні також містилась заява про поновлення строку на подання доказів.
Ухвалою місцевого господарського суду від 01.03.2021р. закрите підготовче засідання у справі  та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.04.2021р.  (суддя С.В.Літвінов)    у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.11,6,626-628,509,525,529,631, 763, 764, 391 ЦК  України, ст.ст.173,193, 283, ч.4 ст.284 ГК України та вмотивоване наступним.            Як на підставу припинення договору № ВКС-1421 від 01.12.2016 року позивач посилається на лист № 228/8 від 22.02.2019р., в якому висловлені заперечення щодо продовження договору № ВКС-1421. В ході розгляду справи відповідач заперечував проти факту отримання вказаного листа. Суд критично оцінює лист Концерн «Військторгсервіс» №228/8 від 22.02.2019р. стосовно заперечень відповідача щодо продовження договору № ВКС-1421, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення позивачем та отримання вказаного листа відповідачем. У ході розгляду справи, 28.12.2020р. та 09.02.2021р.    Концерн «Військторгсервіс» надав клопотання про залучення доказів без поновлення Концерну строків для подання доказів. Протокольною ухвалою суду від 09.02.2021р. на підставі ч.2 ст.207 ГПК України залишені без розгляду клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерн «Військторгсервіс» про залучення доказів /вх. № 39529/20 від 28.12.2020р. та вх. № 3624/21 від 09.02.2021 року у справі № 916/3213/20. Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що орендодавець належним чином виконав свій обов`язок щодо доведення інформації про припинення дії договору до орендаря, надіславши йому заяву рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністру України № 270 від 5 березня 2009 року. Відсутність належних доказів надсилання заяви  орендарю за наданими орендарем реквізитами відповідно до встановлених судами обставин справи свідчить про недобросовісність звернення орендодавця до орендаря, вчинення орендодавцем залежних від його волі необхідних дій у спірних правовідносинах на відміну від відповідача, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства. З урахуванням вказаного, відповідно до положень ст.764 ЦК України та ч.4 ст.284 ГК України, приймаючи до уваги відсутність належних доказів повідомлення відповідача про заперечення проти користування останнім торговельним місцем №4952 протягом терміну дії договору ВКС-1421 від 01.12.2016р. –   вказаний договір слід вважати поновленим на той же строк. А відтак, відповідач відповідно до умов цього договору, продовжує на законних підставах користуватись майном, що є предметом зазначеного договору. З урахуванням вказаного, враховуючи висновок суду, що договір ВКС-1421 від 01.12.2016р. слід вважати поновленим на той же строк,   між сторонами по справі продовжують існувати договірні орендні правовідносини, що виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов); суд погоджується з доводом відповідача про обрання позивачем неправильного способу захисту, а саме, негаторного позову на підставі ст.391 ЦК України.
          24.05.2021р.  безпосередньо до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга  Міністерства оборони України  на рішення від 12.04.2021р. (подана нарочно 21.05.2021р.), в якій скаржник  просить суд:   
- визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити строк для подання апеляційної скарги;
-  задовольнити клопотання Міністерства оборони України та долучити до матеріалів справи: копію накладної відправлення 6505809798646; копію опису вкладення відправлення 6505809798646; копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №6505809798646; копію конверту відправлення 6505809798638; копію накладної відправлення 65058097986381, копію опису вкладення відправлення 6505809798638; копію реєстру на відправлення поштової кореспонденції від 22.02.2019р.
- задовольнити апеляційну скаргу;
- зобов`язати  ФОП   Каверіну І.А. усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця № 4952, яке розміщене по вулиці Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський р-н, смт. Авангард, вул. Базова, 20;
- стягнути з відповідача сплачений судовий збір.
              В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення підлягає скасуванню з огляду наступного:
- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що Договір №ВКС-1421 не припинено, а тому відповідач на правових підставах користується торгівельним місцем №4952;
-  відповідач була повідомлена про небажання орендаря продовжувати дію договору листом від 22.02.2019р., який був отриманий особисто ФОП Каверіною І.А. 11.03.2019р. за   адресою: АДРЕСА_1 ;
- клопотання про залучення доказів (доказів направлення та отримання відповідачем листа від 22.02.2019р.) подавалося до суду першої інстанції 21.12.2020р. та 09.02.2021р., а саме під час підготовчого провадження у справі. Підготовче провадження було закрито 01.03.2021р., про що свідчить ухвала суду від 01.03.2021р. Проте суд першої інстанції не взяв до уваги вказані докази, а клопотання представника Концерну «Військторгсервіс» про залучення доказів залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України, з огляду на те, що вони були подані представником Концерну «Військторгсервіс» після закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті;
-   при поданні позовної заяви Міністерство оборони України надало  суду копії листів від 22.02.2019р. №228/8 та від 14.08.2019р. №03/1423/28, при цьому не надавши докази направлення вказаних листів, оскільки відправлення здійснював Концерн «Військторгсервіс» та, відповідно, докази відправлення знаходились у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Концерну «Військторгсервіс». Концерну «Військторгсервіс» стало відомо про те, що представник відповідача заперечує факт отримання вказаних листів та навіть факт їх відправлення лише 18.01.2021р., після отримання відзиву на позовну заяву;
- Концерн «Військторгсервіс» не пропустив строки для подання клопотання про долучення доказів, з урахуванням того, що докази відправлення та отримання листа повідомлення від 22.02.2019р. №228/8  були подані до суду першої інстанції після заперечення відповідача про отримання зазначеного повідомлення та на стадії підготовчого провадження у справі;
- судом не була взята до уваги позиція Верховного Суду, викладена у постановах: від 02.07.2019р. у справі  №906/742/18, № 906/743/18, № 906/746/18, від 16.07.2019р. у справі №906/744/18, від 03.08.2019р. у справі №916/707/18, від 21.10.2019р. №902/862/15, від 22.10.2019р. у справі №910/3705/19. 
          Ухвалами суду апеляційної інстанції:
- від 26.05.2021р. витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/3213/20; відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Міністерства оборони України  до надходження  матеріалів даної справи з господарського суду Одеської  області;
- від  02.06.2021р. поновлено  скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.04.2021р. у справі №916/3213/20;  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою    Міністерства оборони України на рішення Господарського суду Одеської  області від 12.04.2021р. у справі №916/3210/20; встановлено іншим учасникам справи строк для подання суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.06.2021р.;  призначено справу до розгляду у судовому засіданні 29.06.2021р. з повідомленням учасників справи; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12.04.2021р.  у справі №916/3213/20.          
          Ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.06.2021р. (яка занесена до протоколу судового засідання) відкладено розгляд справи на 27.07.2021р.
          У судовому засіданні представники позивача та третьої особи підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.   
          ФОП Каверіна І.А. свого представника в засідання суду апеляційної інстанції не направила.          
Пунктом 2 наказу керівника апарату  Південно – західного апеляційного господарського суду «Про забезпечення фіксації повідомлення або виклику учасників справи» визначено помічникам та секретарям судових засідань використовувати шаблон «Телефонограма» для фіксації повідомлення або виклику учасників судових справ про судове засідання.
15.04.2021р. на сайті Південно-західного апеляційного господарського суду опубліковано повідомлення за посиланням (https://swag.court.gov.ua/sud4872/pres-centr/news/1106396/) про зупинення відправки судової кореспонденції, у зв`язку з відсутністю асигнувань на оплату послуг з відправки поштової кореспонденції та надсилання учасникам судових проваджень процесуальних документів виключно засобами електронного зв`язку.
В матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у ФОП Каверіної І.А. електронної адреси; адвокат Синько О.А. (яка представляла інтереси відповідача в суді першої інстанції та на електронну адресу якої направлялись копії ухвал Південно-західного апеляційного господарського суду) засобами телефонного зв`язку повідомила суд про те, що не представляє інтереси відповідача в суді  апеляційної інстанції, відповідний договір не укладався.
          Відповідно до п.2.1 наказу керівника апарату  Південно – західного апеляційного господарського суду «Про порядок направлення документів суду» від 20.04.2021 р. № 6-ОД» повідомлення сторін за допомогою телефонного зв`язку реєструвати у АС «Діловодство спеціалізованого суду» через використання  шаблону «Телефонограма». 
          ФОП Каверіна І.А. була повідомлена про призначення судових засідань 29.06.2021р. та  27.07.2021р.  шляхом передачі телефонограм за номером телефону, який наявний у матеріалах справи а також додатково про судове засідання 27.07.2021р. шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» публікації про час, місце проведення та дату судового засідання.
Суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу у судовому засіданні 27.07.2021р. з огляду закінчення 02.08.2021р. строку розгляду апеляційної скарги, встановленого нормами ч.1 ст.273 ГПК України, та тієї обставини, що явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась.
          Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.          
Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача та третьої особи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
          З матеріалів справи вбачається, що 14.06.2016р. між Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» укладено договір доручення №1, відповідно до умов п.1.1. якого Міністерство доручає, а Концерн приймає на себе доручення та зобов`язується вчиняти від імені Міністерства юридичні дії, пов`язані з укладанням та розірванням договорів з фізичними та/або юридичними особами про надання права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів (загальна кількість - 50 місць) на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул.Рожевій, отриманням і обліком грошових коштів, стягненням штрафних санкцій та представництвом інтересів сторін у судах та інших юрисдикційних органах з питань, пов`язаних з виконанням цього договору. Схема розташування 20-футових контейнерів на земельній ділянці на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вулиці Рожевій наведена у додатку № 1 до цього договору (а.с.9-12).
06.03.2018р. до Договору Доручення  №1 від 14.06.2016р. було укладено Додаткову угоду №1 (а.с.13-15).
          Згідно із п.2.1. Договору доручення №1 від 14.06.16р. (в редакції додаткової угоди №1 від 06.03.18р.) мінімальний розмір плати за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футових контейнерів згідно з цим договором, з урахуванням Звіту про оцінку майна від 12.01.18 р, станом на 31.12.17 р. складає 16 925,40грн. (з ПДВ). Розмір плати за перший місяць за надання права платного користування одним місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ «Промтоварний ринок» чи після перегляду мінімального розміру плати за одне місце відповідно до п.2.8. цього договору визначається як добуток місячної ринкової вартості права користування земельною ділянкою під 20-футовим контейнером, визначеної за результатами проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності, та щомісячних індексів інфляції (що перевищують 100%) за період з дати проведення оцінки до дати укладення договору (укладення додаткової угоди, застосування підвищеного розміру плати) та є підставою для внесення змін до укладених фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ "Промтоварний ринок". В подальшому щомісячно розмір плати за надання права платного користування місцями індексується у поточному місяці (у випадку перевищення 100%) на величину індексу інфляції за попередній місяць. У випадку, якщо за результатами перегляду мінімального розміру розмір плати за перший місяць буде меншим ніж розмір плати за попередній місяць, плата встановлюється у розмірі попереднього місяця”.
Пунктом 2.8. Договору доручення №1 (в редакції додаткової угоди № 1 від 06.03.18р.) передбачено, що Міністерство (орган військового управління, на який покладено завдання з функціонального управління Концерном) станом на 31 грудня календарного року (в разі необхідності в будь-який час протягом дії договору), організовує проведення відповідним суб`єктом оціночної діяльності оцінки права користування 50 місцями для встановлення 20-футових контейнерів з рецензуванням Звіту про оцінку майна відповідно до вимог ст.13 ЗУ  «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Рецензований Звіт про оцінку майна використовується сторонами для встановлення мінімального розміру плати та внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок». Підвищення розміру плати за надання права платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнеру на території ТОВ «Промтоварний ринок» Концерн здійснює шляхом внесення відповідних змін до укладених з фізичними та/або юридичними особами договорів про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок» та застосовується з дати проведення оцінки, за виключенням 2018 року, в якому підвищений розмір плати застосовується з дати підписання договорів (у редакції додатку 6 до цього договору), укладених між концерном і фізичними та/або юридичними особами, а також актів приймання-передачі права платного користування місцями для встановлення 20-футових контейнерів на території ТОВ «Промтоварний ринок»  по вул. Рожевій, але не пізніше трьох місяців з дати укладення сторонами додаткової угоди № 1 до цього договору.
Згідно п. 5.1. договору доручення №1 від 14.06.2016р. цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.05.2019р. Договір вважається автоматично  продовженим на таких самих умовах, якщо жодна зі сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої дії договору у письмовій формі не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення терміну його дії.           
01.09.2016р. між Міністерством оборони України, від імені якого діє Концерн «Військторгсервіс» (сторона-1), відповідно до договору доручення від 14.06.2016 року, та фізичною особою-підприємцем Каверіною Іриною Анатоліївною (сторона-2) укладено договір № ВКС-1421 про надання права платного користування місцем для встановлення 20-футових контейнерів (надалі – Договір від 01.12.2016р.), згідно п.п. 1.1, 1.2 якого  сторона-1 надає стороні-2 право платного користування місцем для встановлення 20-футового контейнера, надалі - майна, на спеціально визначеній для цієї мети відкритій території, а сторона-2 зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги по розміщенню майна згідно з умовами цього договору. Для встановлення майна сторона-1 виділяє відкриту територію, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, територія ТОВ Промтоварний ринок, вул. Рожева, торгове місце №4952, згідно з планом розташування, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1) (т.1, а.с.16-18).
Згідно із п.п.2.2.1., 2.2.2. Договору від 01.12.2016р.  сторона-1 зобов`язується виділити та надати стороні-2 відкриту територію для встановлення майна, а саме торгове місце №4952; не вчиняти дій, які б перешкоджали стороні-2 використовувати виділену територію на умовах даного договору.
Відповідно до п. п. 2.4.2., 2.4.5. Договору від 01.12.2016р. сторона-2 зобов`язується здійснювати оплату за користування місцем для встановлення майна та інші платежі, передбачені умовами даного договору вчасно і в повному обсязі. В термін 2-х робочих днів з дня отримання акту виконаних робіт (наданих послуг), що вказані в п. 3.1. цього договору направити стороні-1 підписаний акт або мотивовану відмову від його приймання. У разі не повернення оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) у вказаний термін, послуги вважаються прийняті стороною-2 та підлягають оплаті в повному обсязі.
Згідно із п.3.1 Договору від 01.12.2016р.   сторона-2 щомісяця сплачує платіж шляхом перерахування відповідної суми, вказаної в п. 3.2 цього договору на розрахунковий рахунок сторони-1 на підставі рахунків сторони-1 у період з 10-го по 20-те число поточного місяця. У разі якщо сторона-2 здійснює оплату наданих послуг шляхом внесення коштів у касу сторони-1, то сума, яку він повинен сплатити стороні-1 збільшується на 1% (один відсоток). Сторона-2 зобов`язана самостійно отримувати рахунок та акт виконаних робіт.
Відповідно до п.3.2 Договору від 01.12.2016р. загальна вартість наданих послуг по розміщенню 1 (одного) 20-тифутового контейнеру на виділеній території за цим договором в місяць складає з урахуванням ПДВ - 2680грн. Вартість послуг по цьому договору може бути переглянута у випадках, передбачених законодавством України. У разі зміни розміру оплати сторона-1 повинна попередити про це сторону-2 в десятиденний строк до початку місяця, в якому змінюється розмір оплати. Зміна розміру оплати оформлюється додатковою угодою сторін.
Згідно із п.7.1-7.4 Договору від 01.09.2016р. договір набуває чинності з 01.12.2016р. та діє до 31.05.2019р. включно. Договір розривається в односторонньому порядку при заборгованості по оплаті більше ніж 2 місяці Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений; за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії договору, повинна письмово повідомити про це іншу сторону за два місяці. Сторона-2, за умови належного виконання умов договору, має переважне право на укладання нового договору чи внесення змін про продовження терміну дії даного договору згідно вимог законодавства України.
           22.02.2019р. Філія «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс» надіслала відповідачу лист №228/8,   яким повідомила відповідача, що з 31.05.2019р. закінчується термін дії договору, після закінчення терміну дії якого Міністерство оборони України не має наміру продовжувати договірні відносини, пов`язані з наданням права платного користування торгівельним місцем. У листі повідомлено, що у зв`язку із припиненням дії договору, відповідач не має права користуватися торгівельним місцем; зазначено про необхідність звільнити торгівельне місце №4952 від наявного майна та не вчиняти будь-яких перешкод Міністерству оборони України у користуванні торгівельним місцем №4952 (т.1, а.с.22).
          Також повідомлено, що у Міністерства оборони України відсутній намір продовжувати дію попереднього договору №19/2009 від 25.03.2009р., який припинив свою дію.
          Лист від 22.02.2019р. був надісланий відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , з описом вкладення (т.1, а.с.73) та отриманий ФОП Каверіною І.А. 11.03.2019р., що підтверджується копією   рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.74), оригінал – т.1, а.с.178.
Крім того, вищезазначений листа був надісланий відповідачу за адресою, яка зазначена у Договорі від 01.12.2016р. – м.Одеса,  вул.Семінарська, буд.1/3, к.в.61 (т.1, а.с.71); лист повернувся на адресу відправника із зазначенням причини повернення – «адресат вибув» (т.1, а.с.161-163).
Також в матеріалах справи наявний лист Концерну «Військторгсервіс» від 14.08.2019р. №1423/28 на адресу відповідача, в якому Концерн вимагав невідкладно, але не пізніше 20.08.2019р. звільнити торговельні місця та розміщені на них 20-ти футові контейнери від речей та не чинити Концерну «Військторгсервіс» перешкоди у виконанні договору доручення від 14.06.2016р. №1 (а.с.25).
09.07.2019р. комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну «Військторгсервіс» складено акт огляду торговельного місця №4952, яке знаходиться на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, яким засвідчено, що торговельне місце №4852 фактично використовується ОСОБА_1 , що користується ним  на підстав договору суборенди з ФОП Каверіною І.А.
01.07.2020р. комісією у складі представників Міністерства оборони України та Концерну «Військторгсервіс» складено акт огляду торговельного місця №4952, яке знаходиться на території ТОВ «Промтоварний ринок» по вул. Рожевій, яким засвідчено, що торговельне місце №4952 фактично використовується ОСОБА_1 як суборендарем  у ОСОБА_2 , що користується ним на підставі договору від 16.12.2017р. №4952 термін дії договору до 31.12.2018р., інші не укладались.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що Договір від 01.12.2016р. продовжив свою дію після 31.05.2019р., оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання орендарем ФОП Каверіною І.А. заперечень орендодавця проти продовження дії договору на новий строк; між сторонами продовжують існувати договірні орендні правовідносини, що виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом усунення перешкод у здійсненні власником прав користування (негаторний позов).
Колегія суддів не погоджується із таким висновком з огляду наступного.
У своїй апеляційній скарзі Міноборони України наполягає на порушенні судом першої інстанції норм процесуального права, які виразились у неприйнятті судом доказів, наданих третьою особою під час підготовчого провадження  у справі.           
З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2020р. Концерн «Військторгсервіс» подало місцевому господарському суду клопотання, в якому просило суд залучити до матеріалів справи докази направлення відповідачем листів від 29.03.2018р №406/27, від 04.06.2018р. №747/11 та від 22.02.2019р. №228/8:
- копію   рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 6505809300737 та копію експрес-накладної (Нова пошта) 59000327825715 а також скріншот з сайту нова пошта щодо відстеження експрес-накладної;
- копію опису до цінного листа 6505809236710 та копію конверта, який повернувся відправнику.
 - копію опису вкладення до цінного листа  6505809798646 на адресу ФОП Каверіної І.А., копію  накладної відправлення    АТ «Укрпошта» 6505809798646, та копії  повідомлення про вручення цього поштового відправлення (т.1, а.с.73-74) 11.03.2019р. відповідачці.
           09.02.2021р. третя особа подала суду клопотання про залучення до матеріалів справи доказів  надіслання відповідачу листа від 22.02.2019р. №228/8   за адресою, яка була вказана у договорі - м.Одеса, вул.Семінарська,1/3 кв.61 – копію конверта, копію накладної відправлення  та реєстр відправлення поштової кореспонденції.
          Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що протокольною ухвалою   від 09.02.2021р. на підставі ч.2 ст.207 ГПК України залишив без розгляду клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Концерну «Військторгсервіс» про залучення доказів /вх. № 39529/20 від 28.12.2020р. та вх. № 3624/21 від 09.02.2021 року/ у справі № 916/3213/20.
          Судом апеляційної інстанції встановлено наступне. 
          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.11.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче  засідання у справі на 14.12.2020р.
          У підготовчому засіданні 14.12.2020р. було оголошено перерву до 28.12.2020р. (т.1, а.с.59-60). 
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.223 ГПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У протоколі судового засідання зазначаються такі відомості: 1) рік, місяць, число і місце судового засідання; 2) найменування суду, який розглядає справу, прізвище та ініціали судді, секретаря судового засідання; 3) справа, що розглядається, імена (найменування) сторін та інших учасників справи; 4) порядковий номер вчинення процесуальної дії; 5) назва процесуальної дії; 6) час вчинення процесуальної дії; 7) ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати; 8) інші відомості, визначені цим Кодексом.
          З протоколу підготовчого   засідання 28.12.2020р. вбачається, що  представником третьої особи було надано  суду клопотання про залучення доказів.
Ухвалою  суду першої інстанції  від 28.12.2020р. (яка занесена до протоколу судового засідання, т.1, а.с.87-88) продовжено  строк підготовчого  провадження до 11.02.2021р. та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.01.2021р. При цьому клопотання третьої особи про залучення доказів не було розглянуте судом першої інстанції - протокол судового засідання від 28.12.2020р. не містить ухвали, постановленої за наслідком розгляду клопотання Концерну «Військторгсервіс».
          У підготовчому   засіданні:
- 20.01.2021р. було оголошено перерву до 03.02.2021р.;
-  03.02.2021р.   оголошено перерву до 09.02.2021р., судом було задоволено клопотання про витребування (т.1,а.с.133-134).
-  09.02.2021р.   оголошено перерву до 10.02.2021р. (т.1, а.с.133-134);
- 10.02.2021р. оголошено перерву до 01.03.2021р. (т.1, а.с.178-179).
          При цьому клопотання третьої особи про залучення доказів від 28.12.2020р. та від 09.02.2021р. не було розглянуте судом першої інстанції у судовому засіданні 09.02.2021-  протокол судового засідання від 09.02.2020р. не містить ухвали, постановленої за наслідком розгляду клопотання Концерну «Військторгсервіс».
          У підготовчому  засіданні 01.03.2021р. судом було відмовлено у  задоволенні клопотання  відповідача про призначення експертизи у справі.
          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2021р. закрите підготовче провадження у справі  та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні 15.03.2021р. (т.1, а.с.187-188). 
          Відповідно до ч.1 ст.177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є:  остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;  з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
          Згідно ст.181, п.10 ч.2 ст.182 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. У підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
          Згідно із ч.ч.1,5 ст.222 ГПК України  суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу). Технічний запис судового засідання є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.
Відповідно до п.10 ч.2 ст.182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.
           Судом апеляційної інстанції  під час підготовки  справи до розгляду та розгляду справи по суті встановлено,   що судом першої інстанції не були розглянуті клопотання Концерну «Військторгсервіс»  від 28.12.2020р. та від 09.02.2021р. про залучення доказів до матеріалів справи, про що свідчать також і протоколи підготовчих засідань.
Оскільки клопотання Концерном «Військторгсервіс»   про залучення доказів були   заявлені до закриття підготовчого провадження, докази, надані третьою особою в додатки до клопотань від 28.12.2020р. та від 09.02.2021р. докази  підлягали залученню до матеріалів справи із наданням оцінки   судом під час вирішення справи, чого місцевим господарським судом зроблено не було.
Зазначення судом в оскаржуваному рішенні про залишення клопотань без розгляду ухвалою суду від 09.02.2021р. суперечить матеріалам справи. Залишивши не вирішеними по суті  клопотання Концерну «Військторгсервіс» суд першої інстанції припустився порушення норм процесуального права щодо обов`язку суду ухвалити обґрунтоване рішення згідно ч.5 ст.236 ГПК України. 
Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
 Відповідно до ч.1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Укладений між сторонами Договір №ВКС-1421 за своєю правовою природою є договором найму (оренди) майна, за яким відповідач набув право платного користування місцем для встановлення контейнеру. 
Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно із ч.1 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. 
Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст.764 ЦК України  якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Згідно із ч.4 ст.284 ГПК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Наведені норми визначають можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.
Відсутність такого заперечення в силу статті 764 ЦК України може мати прояв у “мовчазній згоді” і в такому випадку орендар саме в силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
У контексті наведених норм заява орендодавця про припинення договору оренди за закінченням строку договору є одностороннім правочином, який відображає волевиявлення орендодавця у спірних правовідносинах, що не потребує узгодження з орендарем в силу прямої норми закону, і є підставою для припинення відповідних зобов`язальних правовідносин.
Повідомлення орендодавцем орендаря про припинення договору є юридично значимою дією, яка засвідчує наявність такого волевиявлення та забезпечує своєчасну обізнаність з ним іншої сторони, є передумовою для настання обумовлених таким одностороннім правочином наслідків також для іншої особи за правилами абзацу 3 частини третьої статті 202 ЦК України.
Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди та протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.
Разом з цим, чинне законодавство не містить заборони на повідомлення орендодавцем орендаря про закінчення договірних відносин після визначеного строку дії договору ще під час його дії.
Істотне значення у даному випадку має факт направлення такого повідомлення в межах відповідного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково повинно бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.
Договір від 01.12.2016р.   відповідно до його умов, а саме - пункту 7.1, набуває чинності з 01.12.2016р. та діє до 31.05.2019р. 
Дія договору припиняється у випадках: закінчення терміну, на який він був укладений, за ініціативою однієї із сторін. Сторона, яка виступає з ініціативою про припинення дії Договору, повинна письмово повідомити про це іншу Сторону за два місяці (п.7.3 Договору №ВКС-1421).
Законодавством не встановлено конкретної форми заяви про припинення договору оренди, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо. При цьому істотне значення у такому випадку має факт направлення відповідного повідомлення в межах певного строку, а також зміст самого повідомлення, оскільки воно обов`язково має бути спрямоване на припинення або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення орендодавця.
Такий висновок  наведений у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, №906/743/18, №906/746/18, від 16.07.2019р. у справі №906/744/18, від 03.08.2019р. у справі № 916/707/18, від 21.10.2019р.  №902/862/15, від 22.10.2019р. у справі № 910/3705/19.
Як на підставу припинення Договору   від 01.12.2016р. позивач посилається на лист №228/8 від 22.02.2019р., в якому висловлені заперечення щодо продовження договору на новий строк та однозначне заперечення проти продовження користування торговельним місцем після 31.05.2019р. 
Вказаний лист надіслано відповідачу 26.02.2019р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист 6505809798646 та одержано останньою 11.03.2019р. (а.с.178).
Оскільки Філія «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс»  від імені Міністерства оборони України відповідно до вимог законодавства та положень договору своєчасно (22.02.2019р.) та належним чином вчинила дії щодо повідомлення відповідача про припинення терміну дії договору та відмову від продовження його дії,   укладений 01.12.2016р. між  позивачем та відповідачем Договір №ВКС-1421  є припиненим з 31.05.2019р., внаслідок закінчення терміну, на який його було укладено, а протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим, спростовується матеріалами справи і є наслідком порушення судом норм  процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи (ст.ст.177, 181, 182, 236 ГПК України).
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин та бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна.
Згідно із ст.765 ЦК України наймодавець зобов`язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.
Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. 
Згідно із  п.2.4.7. Договору №ВКС-1421 при припиненні дії договору  або його розірванні відповідач зобов`язана звільнити виділену територію від майна, розміщеному на ній.
Матеріалами справи підтверджується (та не спростовано відповідачем), що  ФОП  Каверіна І.А. торговельне місце №4952 не звільнила, чим  чиняться перешкоди у користуванні належним позивачу майном. 
Оскільки Договір №ВКС-1421 припинив свою дію 31.05.2019р.,  у відповідача наразі   відсутні будь-які правові підстави для користування  торговельним місцем №4952, тому  позовні вимоги Міністерства оборони України про усунення перешкод у користуванні майном (негаторний позов) підлягають задоволенню у повному обсязі.
Заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідачем не подано.          
Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно із ч.ч.1, 4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2)  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З  урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційна скарга Міністерства оборони України на рішення від 12.04..2021р.  підлягає  задоволенню, рішення Господарського суду Одеської області від 12.04.2021р. – скасуванню, із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог Міністерства оборони України.
Відповідно до п.п.«б», «в» п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Витрати, понесені у зв`язку із поданням до суду позовної заяви,   переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги)   покладаються на відповідача з їх відшкодуванням позивачу відповідно   до норм ст.129 ГПК України (част.1).    

Керуючись ст.ст.  129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284   ГПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

          Апеляційну скаргу задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 12.04.2021р. у справі №916/3213/20 скасувати.
Позов Міністерства оборони України задовольнити.
Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Каверіну Ірину Анатоліївну  усунути перешкоди Міністерству оборони України у користуванні торговельним місцем, шляхом звільнення торговельного місця №4952, що розташоване по вул.Рожевій на території ТОВ «Промтоварний ринок» за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт.Авангард, вул.Базова, 20.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Каверіної Ірини Анатоліївни  на користь Міністерства оборони України 2102грн. витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та 3153грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні  накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України. 
Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня   складення  повного судового рішення згідно положень ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складений  29 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                   М.А. Мишкіна 

Суддя                                                                                    О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                   Л.В. Лавриненко