Постанова                                             
Іменем України                                    
28 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 175/4345/14-ц
провадження № 61-2427св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий»,
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпроцентрбуд», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року у складі судді Реброва С. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., 
Деркач Н. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ «АКБ «Новий») про захист прав споживачів, відшкодування майнової і моральної шкоди. 
Позовну заяву мотивовано тим, що 24 січня 2008 року між нею та 
АКБ «Новий», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Новий», укладено договір про участь у Фонді Фінансування Будівництва виду «А» № 1, відповідно до умов якого, об`єктом будівництва є багатоповерховий житловий комплекс «Олімпік-2», будівництво якого здійснюється за адресою:   АДРЕСА_1 . Дата введення в експлуатацію - не пізніше 
31 грудня 2007 року. За позивачем було закріплено об`єкт інвестування квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору, сторони узгодили, що їй має бути передано у власність квартиру, загальною площею 108, 04 кв. м. Згідно з додатком № 2 до договору, сторонами було узгоджено рівень внутрішнього оздоблення об`єкту інвестування, зокрема підлога: кахель, ковролін, ламінат; чистове оздоблення стін: шпалери, кахель; оздоблені стелі, фріз; встановлені внутрішні двері; оздоблені зовнішні двері з замком; вбудовані кухонні меблі; електрична плита; електрична розводка; сантехнічна розводка; встановлені сантехнічні прилади; встановлений лічильник витрати води; встановлений лічильник електроенергії; телефонна розводка; розводка лінії супутникового та ефірного телебачення; сантехнічна та електророзвідка для пральної машини; сантехнічна та електророзвідка для посудомийної машини; встановлені металопластикові вікна. Проте, у порушення умов договору відповідач не забезпечив належне оздобленням квартири, чим завдав їй істотної майнової шкоди. 
З урахуванням уточнень позивач просила: поновити строк позовної давності щодо звернення до суду з позовною заявою; визнати неправомірними дії та неправомірну бездіяльність ПАТ «АКБ «Новий», що виразилася в неналежному виконанні зобов`язань за договором; стягнути з 
ПАТ «АКБ «Новий» 604 137,57 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди та 25 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень 
 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                          від 14 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судові рішення мотивовані тим, що відповідач не має перед позивачем інших зобов`язань, крім грошових, оскільки до його обов`язків входило фінансування спорудження об`єкта, в межах внесених довірителями коштів та введення будинку в експлуатацію. Доказів, які б свідчили, що відповідач неналежно виконував обов`язки по фінансуванню будівництва об`єктів інвестування за рахунок позивача не було надано.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не вживав усі необхідні заходи для своєчасного отримання у власність квартири з повним переліком рівня її оздоблення, порушував численні умови укладених договорів з забудовником, допустив усі наявні ризики невиконання зобов`язань забудовником, чим завдав їй майнової та моральної шкоди.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
У березні 2020 року від ПАТ «АКБ «Новий» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому банк посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 липня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
12 травня 2006 року між АКБ «Новий», правонаступником якого є 
ПАТ «АКБ «Новий», та ТОВ «Дніпроцентрбуд» укладено Генеральний договір на забудову №12/05/1-01, відповідно до умов якого, забудовник зобов`язується на замовлення банку збудувати у відповідності із застереженою проектно-кошторисною документацією багатоповерховий житловий комплекс «Олімпік-2», який розташований за будівельною адресою: АДРЕСА_3 . Забудовник зобов`язується ввести об`єкт будівництва в експлуатацію у строк, не пізніше 31 грудня 2007 року.
 
Відповідно до пункту 5.1.2 зазначеного договору банк, як управитель ФФБ (Фонд Фінансування Будівництва), має право, здійснювати постійний безперервний контроль за виконанням забудовником умов цього договору та умов правил фонду фінансування будівництва, шляхом проведення перевірок виконання будівельних робіт про що складається акт перевірки, який підписується уповноваженими особами сторін.
 
Згідно з додатковою угодою № 1 до Генерального договору на забудову, укладеного 15 травня 2006 року між АКБ «Новий», правонаступником якого є ПАТ «АКБ «Новий», та ТОВ «Дніпроцентрбуд», сторони домовились доповнити розділ 2 Генерального договору на забудову пунктом 2.8. наступного змісту: 2.8. забудовник зобов`язується виконати в квартирах багатоповерхового житлового комплексу «Олімпік-2» наступний рівень оздоблення: підлога: кахель, ковролін, ламінат; чистове оздоблення стін: шпалери, кахель; оздоблені стелі, фріз; встановлені внутрішні двері; оздоблені зовнішні двері з замком; вбудовані кухонні меблі; електрична плита; електрична розводка; сантехнічна розводка; встановлені сантехприлади; встановлений лічильник витрати води; встановлений лічильник електроенергії; телефонна розводка; розводка лінії супутникового та ефірного телебачення; сантехнічна та електрична розводка для пральної машини; сантехнічна та електрична розводка для посудомийної машини; встановлені металопластикові вікна.
 
Відповідно до пункту 3 цього договору, ця додаткова угода узгоджена на підписана сторонами та є невід`ємною частиною Генерального договору на забудову.
 
24 січня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір про участь у Фонді Фінансування Будівництва виду «А» № 1, відповідно до умов якого, об`єктом будівництва є багатоповерховий житловий комплекс «Олімпік-2». Дата введення в експлуатацію - не пізніше 31 грудня 2007 року. Учасниками правовідносин за вказаним договором є довіритель позивач ОСОБА_1 , яка бере участь у фінансуванні будівництва об`єкта будівництва з метою отримання у власність об`єкта інвестування та передає кошти в управління (довірчу власність) управителю, а останній здійснює управління цими коштами в інтересах довірителя (пункт 1.2. договору). За позивачем було закріплено об`єкт інвестування - квартира 
АДРЕСА_4 (пункт 1.1 цього договору).
 
Відповідно до пункту 1.4 договору, відповідач контролює додержання забудовником строків будівництва, цільового використання коштів, досягнення визначених проектом технічних характеристик об`єкта інвестування, визначеного у пункті 1.1. цього договору, за вказаним пунктом 1. 1. передбачена наступна характеристика об`єкту інвестування: місцезнаходження квартира АДРЕСА_5 .
Згідно з додатком № 2 до договору про участь у Фонді Фінансування між сторонами було узгоджено рівень внутрішнього оздоблення об`єкту інвестування, зокрема: підлога: кахель, ковролін, ламінат; чистове оздоблення стін: шпалери, кахель; оздоблені стелі, фріз; встановлені внутрішні двері; оздоблені зовнішні двері з замком; вбудовані кухонні меблі; електрична плита; електрична розводка; сантехнічна розводка; встановлені сантехнічні прилади; встановлений лічильник витрати води; встановлений лічильник електроенергії; телефонна розводка; розводка лінії супутникового та ефірного телебачення; сантехнічна та електророзвідка для пральної машини; сантехнічна та електророзвідка для посудомийної машини; встановлені металопластикові вікна.
 
У грудні 2009 року об`єкт інвестування прийнято до експлуатації, що встановлено рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2010 року (том 6 а.с.175-176) на підставі якого зареєстровано право власності за позивачем на вказану квартиру.
 
Відповідно до пункту 1.2. розділу 1 укладеного між сторонами договору, довіритель ОСОБА_1 в порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами ФФБ, приймає участь у фінансуванні будівництва об`єкта будівництва з метою отримання у власність об`єкта інвестування та передає кошти в управління (довірчу власність) управителю, в порядку визначеному в розділі 3 цього договору, а управитель здійснює управління цими коштами в інтересах довірителя та на умовах визначених цим договором та правилами ФФБ.
 
У розділі 1.4 договору йдеться про те, що управитель фінансує будівництво об`єкту будівництва за рахунок коштів ФФБ відповідно до порядку, узгодженого із забудовником та контролює додержання забудовником строків будівництва, цільового використання коштів, досягнення визначених проектно-технічних характеристик об`єкта інвестування, визначеного у пункті 1.1 цього договору.
 
У підпункті 5.1 розділу 5 договору вказано, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договору сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
 
Згідно з пунктом 5.2 цього договору, сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо доведе, що вона вжила всіх можливих заходів для належного виконання зобов`язання.
Актом від 12 червня 2008 року у складі комісії начальника відділу супроводу інвестиційних проектів АКБ «Новий», заступника директора ТОВ «Дніпроцентрбуд» підписаний акт перевірки виконання будівельних робіт та виявлення недоліки блока 3 кв. 38, 41, блок 2, кв. 26 відповідно до Генерального договору на забудову, а саме: підлога: кахель, ковролін, ламінат; стіни: кахель, шпалери, внутрішні двері, вбудовані кухонні меблі, електрична плита, сантехнічні прилади, лічильник води, лічильник електроенергії, розводка лінії супутникового та ефірного телебачення, сантехнічна та електророзвідка для пральної машини.
 
20 травня 2009 року у складі комісії начальника відділу супроводу інвестиційних проектів АКБ «Новий» та інженера технічного нагляду 
ТОВ «Дніпроцентрбуд» при довірителі ФФС ОСОБА_2 підписаний акт перевірки виконання будівельних робіт багатоповерхового житлового комплексу «Олімпік-2» та встановлено, що роботи не виконуються у блоку 1(а), 2(б), 3(в).
 
Висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 січня 2019 року встановлено, що оздоблювальні роботи згідно переліку рівня оздоблювальних робіт, відповідно з додатком № 2 договору про участь у фінансуванні будівництва не виконані, а саме: підлога: кахель, ковролін, ламінат; лицьове оздоблення стін: шпалери, кахлі; оздоблені стелі, фриз; встановлення внутрішніх дверей, а також і роботи: вбудовані кухонні меблі; електрична плита; встановлення сантехнічних приладів.
 
Відповідач неодноразово звертався до державних установ та 
ТОВ «Дніпроцентрбуд» з вимогою про усунення установленими актами порушень (а. с.95-97,100-103,105-108,110,112-113,115-116,124-125, т. 6).
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Щодо покладення на управителя цивільно-правової відповідальності
 
Відповідно до частини першої статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).
 
Спеціальним законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» (далі - Закон № 978-IV від 19 червня 2003 року).
З метою отримання довірителями у власність житла фінансова установа, як управитель, створює фонд фінансування будівництва (ФФБ), управління яким здійснює відповідно до затверджених Правил фонду та договору управління майном (статті 5, 6, 7, 9 Закону № 978-IV від 19 червня 2003 року).
 
Відповідно до частини другої статті 12 Закону № 978-IV від 19 червня 
2003 року правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.
 
Частинами першою, другою статті 18 Закону № 978-IV від 19 червня 
2003 року передбачено, що управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести до: змін технічних характеристик об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; погіршення споживчих властивостей об`єктів будівництва та/або об`єктів інвестування; зростання вартості будівництва більше ніж на двадцять відсотків; збільшення строків будівництва більше ніж на дев`яносто днів.
 
У разі виявлення управителем ризику порушень умов договору управитель має право припинити фінансування будівництва, вимагати розірвання договору, повернення забудовником усіх спрямованих на фінансування будівництва цього об`єкта коштів, відшкодування заподіяних забудовником збитків, перерахування на рахунок ФФБ коштів, необхідних для розрахунків з довірителями відповідно до вимог статті 20 цього Закону, що виходять із ФФБ у зв`язку із розірванням договору про участь у ФФБ, а також здійснювати інші заходи щодо виконання забудовником своїх зобов`язань за договором, визначені цим Законом. 
 
При цьому Управитель ФФБ при здійсненні управління ФФБ несе зобов`язання перед довірителями ФФБ у межах договору про участь у ФФБ; за письмовою заявою довірителя виступає в інтересах довірителів позивачем у разі невиконання забудовником своїх зобов`язань щодо строків спорудження і якості об`єктів будівництва та передачі довірителям у власність об`єктів інвестування.
За умовами укладених ОСОБА_1 договорів та додаткових угод, саме забудовник ТОВ «Дніпроцентрбуд» має обов`язок виконати у квартирі певний рівень оздоблення (пункт 2.8 додаткової угоди від 15 травня 
2006 року), а управитель - ПАТ «АКБ «Новий» такого обов`язку не має, а лише контролює досягнення визначених проектом технічних характеристик об`єкта інвестування (пункт 1.4 договору про участь у ФФБ від 24 січня 
2008 року). 
 
Установивши, що умовами укладеного між сторонами договору від 24 січня 2008 року про участь у Фонді Фінансування Будівництва, не передбачено відповідальності управителя за належне виконання забудовником оздоблювальних робіт у закріпленій за позивачем квартирі, суди попередніх інстанцій дійшли правильно висновку про відмову у задоволенні позову.
 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалась на порушення її прав як довірителя та учасника ФФБ внаслідок незабезпечення належного оздоблення квартири та на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» просила стягнути майнову та моральну шкоду. 
 
Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, а також Правила ФФБ виду А, дотримуватись вимог якого зобов`язалась позивач у зв`язку з підписанням цього договору, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач не здійснює оздоблення квартири, оскільки такі функції покладено безпосередньо на забудовника, отже, відсутні підстави для задоволення позову.
 
Так, згідно Правил ФФБ виду А, забудовник ТОВ «Дніпроцентрбуд», який організує спорудження об`єкта будівництва у відповідності з проектною документацією, у встановлені строки та належної якості, та на умовах цих Правил передає у власність довірителям ФФБ закріплені за ними об`єкти інвестування разом з правовстановлюючими документами (розділ І Загальні положення). 
 
При цьому визначеним у договорі обов`язком управителя ФФБ є здійснення управління грошовими коштами довірителя з метою їх використання для фінансування спорудження об`єкта інвестування, та після введення його в експлуатацію - надання довірителю довідки, яка підтверджує право довірителя на отримання у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування. 
 
Позивач не довела, що невиконання внутрішнього оздоблення належної позивачу квартири сталися внаслідок дій чи бездіяльності зі сторони відповідача, отже не довела заподіяння їй шкоди відповідачем.
 
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 759/16734/15-ц (провадження № 61-22252св18).
 
Щодо вжиття управителем заходів щодо захисту прав позивача
 
Крім того, пунктом 5.2 укладеного між сторонами договору передбачено, що сторони не несуть відповідальності за порушення своїх зобов`язань за цим договором, якщо воно сталося не з їх вини. Сторона вважається невинуватою, якщо доведе, що вона вжила всіх можливих заходів для належного виконання зобов`язання.
 
Актами перевірки від 12 червня 2008 року та 20 травня 2009 року 
АКБ «Новий» було встановлено факт не виконання договірних зобов`язань забудовником ТОВ «Дніпроцентрбуд». Висновком Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 січня 2019 року 
№ 942-18 встановлено, що оздоблюванільні роботи відповідно до переліку рівня оздоблювальних робіт у належній позивачу квартирі не виконані, а саме: підлога: кахель, ковролін, ламінат; лицьове оздоблення стін: шпалери, кахлі; оздоблені стелі, фриз; встановлення внутрішніх дверей, а також і роботи: вбудовані кухонні меблі; електрична плита; встановлення сантехнічних приладів.
 
З цього приводу відповідач неодноразово звертався до державних установ та ТОВ «Дніпроцентрбуд» з вимогою про усунення установленими актами порушень (а. с. 95-97, 100-103, 105-108, 110, 112-113, 115-116, 124-125 
т. 6), вживши всіх можливих заходів щодо захисту інтересів позивача, тобто для належного виконання зобов`язання забудовника (пункт 5.2 Договору про участь у фонді фінансування будівництва).
 
Крім того, банк, як управитель, на підставі пункту 5.1.3. Генерального договору направляв забудовнику відповідні листи про повернення коштів у зв`язку із порушенням забудовником умов договору, але ані відповіді, ані грошових коштів, для повернення їх фізичним особам АКБ «Новий» від забудовника не отримав.
 
Крім того, забудовник незаконно почав отримувати на незавершене будівництво документи про право власності та продавати житлові квартири.
 
За численними заявами ошуканих громадян за фактом шахрайських дій 
ТОВ «Дніпроцентрбуд» 25 травня 2009 року прокуратурою Дніпропетровського району було порушено кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених частиною першою статті 364, 366 КК України. 
 
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2010 року по справі № Б38/237-1О(Б29/333-О9) ТОВ «Дніпроцентрбуд» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яку суд продовжував неодноразово.
 
Ухвалою суду від 24 січня 2019 року була встановлена та підтверджена кредиторська заборгованість ТОВ «Дніпроцентрбуд» перед ПАТ «АКБ «Новий» на суму 4 533 275, 62 грн, вимоги по якій так і залишились незадоволеними.
 
Крім того, судами установлено, що ні позивачем, ні в ході розслідування кримінальної справи не доведено, що ПАТ «АКБ «Новий» мав особистий інтерес та отримав вигоду від порушення ТОВ «Дніпроцентрбуд» строків здачі будівництва та неналежне виконання будівельних робіт.
 
У зв`язку з цим доцільно вважати, що управитель проявив належну дбайливість про інтереси вигодонабувача та установника управління, управитель не мав особистого інтересу (тобто, не отримав особистих вигод від дій, пов`язаних із заподіянням збитків), був належним чином інформованим щодо проблеми, яку той намагався вирішити і провів для цього розумний збір інформації перед прийняттям рішень, був добросовісним. 
 
За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для визнання дій та бездіяльності управителя неправомірними.
 
Верховний Суд також враховує, що позивач ОСОБА_1 у період укладення з відповідачем договорів, працювала у банку на посаді провідного юрисконсульта управління служби безпеки. Таким чином, 
24 січня 2008 року ОСОБА_1 , укладаючи договір № 11/08/1-01, була знайома із станом всіх обставин, пов`язаних з будівництвом та його фінансуванням, правовідносинами між банком та забудовником, між банком та довірителями ФФБ, в тому числі із строками введення будівництва в експлуатацію, а також із оздобленням квартири (їх невиконаннями вже на момент укладення договору). 
 
При цьому позивач у випадку порушення строків будівництва та неналежного виконання будівельних робіт у повному обсязі не була позбавлена права відповідно до положень статті 18 Закону розірвати укладений договір про участь у ФФБ та вимагати повернення сплачених нею коштів, подавши відповідну заяву, однак матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталася із відповідною заявою.
 
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові 
від 08 липня 2020 року у справі № 466/7758/18-ц (провадження 
№ 61-21636св19).
 
Суди попередніх інстанції правильно виходили із того, що факт неналежного виконання забудовником покладених на нього обов`язків не може бути підставою для матеріальної відповідальності управителя коштів за договором про участь у ФФБ, оскільки управитель вжив всіх можливих заходів щодо захисту інтересів позивача (порушення кримінальної справи, проведення актів-перевірок, неодноразові звернення до забудовника з вимогою повернути кошти тощо). Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами, що управитель мав особистий інтерес та отримав вигоду від порушення забудовником умов договору щодо належного виконання будівельних робіт.
 
Виходячи з вищевикладеного, недоведеність обставини неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків, покладених на нього умовами договору про участь у ФФБ, а також того, що невиконання внутрішнього оздоблення належної позивачу квартиривиникло внаслідок дій чи бездіяльності відповідача, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості заявленого позову та відсутності підстав для його задоволення.
 
Посилання ОСОБА_1 на невиконання відповідачем умов договору з третьою особою, не може бути прийнято до уваги, оскільки не є предметом спору, позивач звернулася до суду з позовом, предметом якого є неналежне виконання договору від 24 січня 2008 року № 11/08/1-01 про участь у Фонді Фінансування Будівництва виду «А» № 1, а тому суди розглянули відповідно до статті 13 ЦПК України спір в межах заявлених позивачем вимог.
 
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускаються.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 410, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року - без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                            О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян
 
Н. Ю. Сакара
 
В. В. Шипович