Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року                                                         м. Рівне

Суддя Рівненського апеляційного суду - Полюхович О.І.,
з участю:
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
захисника – Курила Р.М.          
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.164 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 
ОСОБА_1 інкримінується те, що 22.04.2021 року в АДРЕСА_1 , під час проведення планової перевірки вимог ПКМУ №1001 від 02.12.2015 р., виявлено факт надання органу ліцензування недостовірної інформації щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства, який зафіксовано Актом №02-/04-21 від 22.04.2021 р. чим здійснив вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 164 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що суб`єкт господарювання подав недостовірну інформацію щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства, при цьому, виявлення певних недоліків щодо матеріального забезпечення баз (відсутність певних меблів чи медикаментів), не свідчить про те, що даного майна та засобів не було на момент подання інформації до відповідного органу. 
Заслухавши ОСОБА_1 та захисника Курила Р.М., які просили закрити провадження у справі на підставі ст. 22 КУпАП, перевіривши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Постанова суду першої інстанції в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.3 ст. 164 КУпАП ніким не оспорюється, а тому апеляційний суд не наводить доказів на підтвердження таких висновків суду першої інстанції. 
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення, як то передбачено ст.33 КУпАП, враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдало значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 визнав факт вчинення інкримінованого адміністративного правопорушення, щиро розкаявся та вказав, що не мав умислу на злісне порушення вимог ч.3 ст. 164 КУпАП. 
Наголосив на тому, що виявленні порушення ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності у сфері перевезення пасажирів ним усунуто в повному обсязі. Зазначив, що його доходи від здійснення підприємницької діяльності у зв`язку з дією численних карантинних обмежень, що запровадженні внаслідок поширення коронавірусу «Covid 19» є мінімальними. Відтак, накладення штрафу посилить та поглибить його негативну фінансову ситуацію, яка склалася на ринку перевезень.
Також, ОСОБА_1 просив врахувати, що він є батьком десятьох дітей, з них троє є неповнолітніми, а дві дитини навчаються у вищих навчальних закладах і не мають змоги отримувати дохід. Утримання сім`ї потребує значних коштів, а стягнення в розмірі 17 000 грн. спричинить значний дисбаланс у сімейному бюджеті. 
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не мав умислу на злісне порушення вимог ч.3 ст. 164 КУпАП, вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, усунув виявленні порушення, є багатодітним батьком, адміністративне правопорушення, яке вчинив не завдало значних збитків суспільним інтересам чи громадянам, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.ст.22, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 14 червня 2021 року відносно ОСОБА_1 – скасувати, а справу провадження закрити на підставі ст.22 КУпАП і обмежитись усним зауваженням.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                         О.І. Полюхович