Ухвала
 
29 липня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 359/291/19
провадження № 61-12118ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини права на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Іванківське Бориспільського району Київської області розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).
 
11 лютого 2021 ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року, постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року та ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року у вказаній цивільній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2021 року касаційну скаргу               ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема: надати уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявникові, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду.
 
06 травня 2021 року ОСОБА_1 вдруге подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2019 року.
 
Іншою ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2021 року касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме: для надання належним чином оформленої касаційної скарги з зазначенням підстав касаційного оскарження.
 
У червні 2021 року скаржником надано до суду виправлену касаційну скаргу, яка не підписана ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2021 року касаційну скаргу повернуто заявникові, оскільки недоліки касаційної скарги не були усунуті.
 
16 липня 2021 року ОСОБА_1 утретє подав касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року у вищевказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Останнім днем звернення до суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року, повний текст якої складено 22 січня 2021 року, з урахуванням вихідних днів, було 22 лютого 2021 року однак касаційну скаргу, згідно зі штампом на конверті подано 16 липня 2021 року, тобто після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що строк пропущений з поважних причин, оскільки ухвалами Верховного Суду про повернення попередньо поданих касаційних скарг визначено, що повернення касаційних скарг не перешкоджає повторному зверненню з касаційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Разом з тим наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки ухвалами Верховного Суду від 02 березня 2021 року та 20 травня 2021 року було залишено касаційні скарги без руху, в яких вбачається, що ОСОБА_1 отримував копії зазначених ухвал суду касаційної інстанції але не виконував або неповністю виконував вимоги ухвал суду касаційної інстанції про залишення касаційних скарг без руху.
 
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша стаття 44 ЦПК України).
 
Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.
 
Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.
 
Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.
 
Доводи скаржника про наявність поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, з огляду на повернення попередніх касаційних скаргу у зв`язку з невиконанням вимог ухвал Верховного Суду про залишення їх без руху є суто суб`єктивною причиною, яка не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку на касаційне оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
 
Таким чином, заявнику необхідно подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для його поновлення та надати відповідні докази, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати підстави для поновлення ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року неповажними.
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 серпня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             І. Ю. Гулейков