ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/287/21                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2021 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                                Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                          Сорочка Є.О.,
  Кузьменка В.В.,

                                                  
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
   В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Черкаської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Черкаської обласної прокуратури №704-к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Черкаської місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;
- визнати протиправним та скасувати рішення №90 Третьої кадрової комісії від 19.11.2020 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 - прокурором Черкаської місцевої прокуратури Черкаської області;
- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури з 31.12.2020 на посаді прокурора Черкаської місцевої прокуратури або на рівнозначній посаді в органі прокуратури України, який буде створено замість Черкаської місцевої прокуратури, зарахувавши час вимушеного прогулу у загальний строк служби в органах прокуратури;
- стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.12.2020 і до моменту фактичного поновлення на посаді прокурора.
Позивач у підготовчому засіданні заявила клопотання, в якому просила зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/4780/20.
Клопотання обґрунтувала тим, що позивач не погоджується з процедурою та правомірністю прийнятих за результатами проходження атестації рішень щодо неї в органах прокуратури. В свою чергу, Порядок проходження прокурорами атестації, затверджено наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 на даний час оскаржений до суду, справа № 640/4780/20, тому, існує об`єктивна неможливість розгляду справи № 580/287/21 до вирішення спору в справі № 640/4780/20.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 р. клопотання ОСОБА_1 задоволено, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/4780/20.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Черкаська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2021 відкрито провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у письмовому провадженні на 22.09.2021.
Колегія суддів, виконуючи вимоги процесуального законодавства, дійшла висновку про необхідність продовження строку розгляду апеляційної скарги, згідно приписів ст. 309 КАС України.
Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у даній справі, виходив з того, що, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2020 відкрито провадження у справі № 640/4780/20 де предметом судового оскарження є: 1) визнати протиправними та нечинними такі положення Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019: - розділ III «Складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки»; - розділ IV «Проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора»; - положення пункту 5 розділу І в частині посилання на те, що предметом атестації є оцінка загальних здібностей; - підпункт 2 пункту 6 розділу І щодо включення до атестації етапу складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; - пункт 1 розділу IV в частині допущення до співбесіди лише тих осіб, які набрали за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою за прохідний бал. - пункт 10 розділу IV в частині надання права кадровим комісіям під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження брати до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно); - додаток № 2, яким встановлено форми заяви про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію для прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів); про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів регіональних прокуратур, військових прокуратур регіонів (на правах регіональних); про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію для прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів та інших військових прокуратур (на правах місцевих).
Приймаючи рішення № 90 від 19.11.2020, третя кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), керувалась результатами анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, його неуспішного проходження позивачем, що стало причиною завершення проходження атестації позивача, як прокурора та прийняття спірного наказу № 704-к від 23.12.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Черкаської місцевої прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Суд першої інстанції дійшов висновку, якщо за рішенням суду в справі № 640/4780/20 наведенні вище пункти та розділи наказу Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019, як нормативно-правовий акт, будуть визнані нечинним, то, відповідно, у позивача з`явиться можливість подальшого проходження атестації на інших етапах, і вже за результатами такого проходження позивач отримує можливість для встановлення причин та необхідності звернення до суду за захистом, чи визначення обсягу прав щодо правомірності звільнення, дати звільнення та проведення відповідних розрахунків.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено існування об`єктивної неможливості розгляду справи № 580/287/21 до вирішення спору в справі №640/4780/20.
Апелянт зазначає, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Крім того, апелянт наголошує на тому, що Порядок        № 221 є нормативно-правовим актом, з огляду на що, у разі скасування його окремих положень за наслідком розгляду спору № 640/4780/20, таке рішення суду не створюватиме правових наслідків для оцінки обставин атестації позивача у даній справі, оскільки її атестація завершена у 2020 році, а на той момент, вказаний наказ був чинним і його скасування не може ретроспективно впливати на оцінку правовідносин, які виникли до моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання нечинним правового акта нормативного характеру. 
З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження в цій справі.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Відповідно до положень ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Нормами п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначені вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
При цьому, об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Порядок № 221 є нормативно-правовим актом, оскільки встановлює, змінює, припиняє загальні правила регулювання однотипних відносин, і розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. У контексті приписів ч. 2 ст. 265 КАС України, визнання нормативно-правового акта нечинним означає втрату чинності такого акта з моменту набрання чинності рішення суду у справі про його оскарження.
Отже, з урахуванням наведеного, слідує висновок про те, що до правовідносин у цій справі підлягають застосуванню положення законодавства, які були чинними та діяли саме на час виникнення спірних правовідносин, з огляду на що, на переконання колегії суддів, прийняття рішення за наслідком розгляду спору № 640/4780/20, не створюватиме правових наслідків для оцінки обставин атестації позивача у даній справі, оскільки її атестація завершена у 2020 році, а на той момент, вказаний наказ був чинним і його скасування не може ретроспективно впливати на оцінку правовідносин, які виникли до моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання нечинним правового акта нормативного характеру.
Таким чином, розгляд справи № 640/4780/20, на думку колегії суддів, не є тією обставиною, що об`єктивно унеможливлює розгляд даної справи.
Більш того, як вбачається з матеріалів справи, в них зібрано достатньо доказів для забезпечення повного та всебічного розгляду справи.
Межі зупинення провадження у справі, не повинні призводити до збільшення розумного строку розгляду справи, оскільки у зв`язку з тривалим судовим розглядом справи, може бути порушене право сторін на своєчасне її вирішення та призвести до інших негативних для сторін наслідків.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі про зупинення провадження у справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому, ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд,

          П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Черкаської обласної прокуратури - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 р. - скасувати.

Справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                     О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                             Є.О. Сорочко

                                                                                                    В.В. Кузьменко