ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

18 серпня 2021 року 
справа № 320/7738/20
адміністративне провадження № К/9901/20408/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р. Ф.,
суддів: Васильєвої І. А., Гончарової І. А.,             

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року (суддя доповідач - Собків Я. М., судді - Глущенко Я. Б., Черпіцька Л. Т.)
у справі №320/7738/20      
за позовом ОСОБА_1       
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , платник податків, позивач у справі) до Головного управління ДПС у Київській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення податкового органу, яке оформлене листом №23627/ФОП/10-36-10-02-14 від 20 липня 2020 року про відмову у списанні заборгованості по ЄСВ; визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача за №Ф-255-15, яка датована 04 серпня 2020 року про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 44379,68 гривень.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Київській області, яке оформлено листом №23627/ФОП/10-36-10-02-14 від 20 липня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у списанні заборгованості по ЄСВ. Визнано протиправною та скасовано вимогу податкового органу за № Ф-255-15, яка датована 04 серпня 2020 року про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 44 379, 68 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишено без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 1261 гривень 20 копійок.

15 лютого 2021 року вказану ухвалу надіслано на адресу Головного управління ДПС у Київській області для відома (як вказано у супровідному листі Шостого апеляційного адміністративного суду).

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року отримано податковим органом 23 лютого 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

21 квітня 2021 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії повернув скаржнику.

Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції від 21 квітня 2021 року відповідач  подав касаційну скаргу до Верховного Суду на це судове рішення, у якій із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Верховний Суд ухвалою від 20 липня 2021 року відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача, справу №320/7738/20 витребував з суду першої інстанції.

08 серпня 2021 року справа №320/7738/20 надійшла на адресу Верховного Суду.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

За положеннями пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України апеляційна скарга повертається скаржнику, якщо останній не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Положенням Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Аналізуючи зміст ухвал суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної інстанції без руху та про повернення апеляційної скарги, Суд дійшов до висновку, що в зазначених ухвалах помилково скаржником (апелянтом) вказано - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, тоді як апелянтом у справі №320/7738/20 є Головне управління ДПС у Київській області.

Зазначена помилка суду апеляційної інстанції призвела до того, що ухвала якою залишено апеляційну скаргу без руху не була зрозумілою, чіткою та викликала питання щодо суб`єкта, який повинен виконати вимоги ухвали про залишення апеляційної інстанції без руху.

Незрозумілість ухвали про залишення апеляційної скарги без руху призвело до передчасного повернення апеляційної скарги. 

Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Касаційна скарга першого відповідача підлягає задоволенню, а ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року скасувати, справу №320/7738/20 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                    Р. Ф. Ханова

                                                                                                    І. А. Васильєва

                                                                                                    І. А. Гончарова