КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 369/1437/19                                            Головуючий 1 інстанція - Пінкевич Н.С.   
Провадження № 22-ц/824/3119/2021                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова  Є.М.

 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
21 липня 2021  року                                                                   м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:                  Суханової Є.М.,
            суддів:                                      Сержанюка А.С., Гуля В.В.,
            за участю секретаря:               Карпенка В.Р.
 
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського  районного суду Київської області від 11 листопада 2020 року про залишення без розгляду зустрічний позов по справі  за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та трьох процентів річних та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним протоколу (розписки),-   
 
                                                              ВСТАНОВИЛА:
У жовтні 2019 року   ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського  районного суду Київської області з зустрічним позовом до   ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним протоколу (розписки),  в якому просив визнати недійсним протокол (розписку), складену 08.05.2017 року ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 та застосувати наслідки недійсності правочину.
Ухвалою Києво-Святошинського  районного суду Київської області від 11 листопада 2020 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсним протоколу (розписки) - залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, апелянт  ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції  та направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо повторної неявки позивача в судові засідання, не відповідають обставинам справи, адже жодний з учасників судового розгляду не був повідомлений належним чином та явка позивача у судове засідання не була визнана, як обов`язкова. 
       Також зазначає, що будь - яких клопотань чи заяв про відкладення судового засідання, або про зміни адреси місця свого проживання на іншу ніж ту, котра вказана в позовній заяві, позивач не подавав.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Залишаючи зустрічний позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що належним чином повідомлений позивач за зустрічним  позовом та його представник  повторно, а саме 11 листопада 2020 року не з`явилися в судове засідання, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заяв про зміну адреси листування від позивача не надходило. Окрім  того, наведене свідчить про недобросовісність здійснення позивачем за зустрічним позовом своїх процесуальних прав.
Колегія суддів, вважає, що такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.
Відповідно до положень ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. 
При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. 
Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Такий правовий висновок, міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.
Встановлено, що позивачка за зустрічним позовом   ОСОБА_1 та його представника  було належним чином повідомлено про розгляд справи 23 жовтня 2020 року та 11 листопада 2020 року, що стверджується наявними у справі її розписками та зворотними повідомлення поштового відправлення (а.с.190,198, 202), 
Встановивши, що позивач та його представник повідомлені про судові засідання, проте до суду обидва рази не з`явилися та не повідомили про причини неявки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки неявка позивачка за зустрічним позовом у судове засідання, призначене на 11 листопада 2020 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду, на момент ухвалення відповідного процесуального рішення, не надходило.
Доводи апеляційної скарги, про те, що неявка позивача за зустрічним позовом та його представника повторно  до суду 11 листопада 2020 року не відповідають обставинам справи, адже жодний з учасників судового розгляду не був повідомлений належним чином та явка позивача у судове засідання не була визнана, як обов`язкова, що і є поважною причиною,  і що судом не враховано обов`язку з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання, висновків суду не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
                                                           ПОСТАНОВИВ:
 Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   залишити без задоволення.
          Ухвалу  Києво-Святошинського  районного суду Київської області від 11 листопада 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
 
             Головуючий:                                        Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  А.С. Сержанюк 
                                                                                 В.В. Гуль