ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15798/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 серпня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді                     - Єгорової Н.М.,
суддів                                        - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24 березня 2020 року № 2600-03-8/39567 про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру" у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури";
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24 березня 2020 року № 2600-03-8/39567 про відмову в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру", на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 10 березня 2020 року № 21-394зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 про те, що на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" за відповідною посадою начальника відділу в розмірі - 50  426,60 грн, виходячи з розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати без обмеження максимального розміру заробітної плати та без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 10 березня 2020 року № 21-394зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , про те, що на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" за відповідною посадою начальника відділу, без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 80% від суми усіх складових заробітку, яка складає 50  426,90 грн, без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат;
- допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.
Підставами позову визначено право позивача на перерахунок пенсії на підставі частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" внаслідок збільшення заробітної плати за відповідною посадою прокурора згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" та з урахуванням довідки Офісу Генерального прокурора від 10 березня 2020 року № 21-394зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону України Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 10 березня 2020 року № 21-394зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
У задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону України "Про прокуратуру"№ 1789-ХІІ або № 1697-VII, мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури (зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657); такі пенсії перераховуються з 13 грудня 2019 року. Зауважив, що вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє), оскільки ці вимоги є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Крім того, вважаючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
У відзивах на апеляційні скарги позивач та відповідач просять у їх задоволенні відмовити.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки Офісу генерального прокурора 10 березня 2020 № 21-394зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до якої розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 06 вересня 2017 року за відповідною (прирівняною) посадою начальника відділу: посадовий оклад - 8940,00 грн.; надбавка за класний чин/оклад за військовим званням - 2400,00 грн.; надбавка за вислугу років (25 %) - 2235,00 грн.; інші щомісячні надбавки, доплати (надбавка за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у розмірі 99 %) - 13439,25 грн.; премія (60 %) - 16208,55 грн.; матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань 1/12) 3601,90 грн. та 3601,90 грн., разом - 50426,60 грн.
Довідку видано відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 16 березня 2020 року про перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 10 березня 2020 року № 21-394зп відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".
Листом від 24 березня 2020 року № 2600-0303-8/39567 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що після 13 грудня 2019 року не приймалось нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, тому відсутні підстави для перерахунку пенсії позивача.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року справа № 753/12703/16-а визнано неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 06 липня 2016 року № 18-1055 про заробітну плату за посадою, яку він обіймав, у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з розрахунку 80% від середнього заробітку, зазначеного в довідці Генеральної прокуратури України від 06 липня 2016 року № 18-1055, та здійснити відповідні виплати з 01 січня 2016 року без обмеження розміру виплати пенсії.
Цією постановою також установлено, що позивач з 28.02.2012 на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ призначено та нараховано пенсію в розмірі 80% середнього заробітку.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2016 року справа № 753/12703/16-а не оскаржувалась.
Окрім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі № 640/18216/18 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 23 жовтня 2018 року № 98611/03, про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ у редакції, яка діяла на час призначення пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 листопада 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ у редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, з розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, яка складає 90952,53 грн., без обмеження її граничного розміру з урахуванням висновків у даній справі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 грудня 2018 року у справі № 640/18216/18 та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 640/18216/18. За змістом ухвали апеляційного суду підставою для звернення про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року слугувало Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019.
Постановою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року вказану ухвалу апеляційного суду залишено без змін.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Реалізація права прокурорів, в тому числі і позивача, на перерахунок пенсії, визначеного статтею 86 Закону № 1697-VІІ була забезпечена рішенням Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019.
Такий правовий висновок був викладений у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у зразковій справі № 560/2120/20, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року.
При цьому висновок був зроблений виходячи з такого правового регулювання.
На час призначення позивачу пенсії (28 лютого 2012 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05листопада 1991 року № 1789-ХІІ, за змістом якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина вісімнадцята).
14 жовтня 2014 року ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII, частиною двадцятою статті 86 якого (в первинній редакції) передбачалось, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від № 1697-VII та частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII "Прикінцеві положення" Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 № 76-VIII, яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту Закон України "Про прокуратуру" від № 1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) викладено в новій редакції, за якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; частину двадцяту статті 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
За висновком Верховного Суду, починаючи з 01 січня 2015 року жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру"; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України, який упродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив Рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019, відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Вказані положення визнані неконституційними втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України в Рішенні від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 установив порядок його виконання: частина двадцята Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, як і у типовій справі, відмовило в перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Підставою відмови зазначено постанову від 11 грудня 2019 року № 1155 Кабінету Міністрів України "Про умови оплати праці прокурорів", за змістом пункту 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру". 
Натомість позивач просить здійснити перерахунок пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 "Про внесення змін до деяких постанови Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури.
В той же час, на думку Верховного Суду, чинна з 13 грудня 2019 норма частини двадцятої статті 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. Грошове забезпечення працівників прокуратури істотно збільшилося ще в жовтні 2017 року. Протягом усього періоду діяли норми статті 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII, яка передбачала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, тому позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача. Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року.
Твердження відповідача, що для реалізації пенсіонерами права на перерахунок пенсії, визначеного Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII (у редакції, що діє з 13 грудня 2019 року), обов`язковою умовою є прийняття урядом нової постанови про підвищення заробітної плати прокурорським працівникам, є хибним з огляду на те, що на момент прийняття Конституційним Судом України Рішення від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 уже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. І така нерівність має усуватись Пенсійним Фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13 грудня 2019 року.
При цьому постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 є чинною, тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення Уряду України є рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам".
Отже позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до статті 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII на підставі відповідної довідки прокуратури.
Щодо дати, з якої орган Пенсійного фонду України зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії, то Верховний Суд вказав, що після тривалої перерви (01 січня 2015 року -12 грудня 2019 року) в Україні з 13грудня 2019 року набрала чинності частина двадцята статті 86 Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру".
Вирішуючи питання щодо порядку перерахунку пенсії за вислугу років колишнього працівника прокуратури, Верховний Суд урахував, що: перерахунок пенсії проводиться за заявою особи, до якої додаються необхідні документи на підтвердження умов, що зумовлюють перерахунок пенсії; відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 13 грудня 2019 року. Поширення дванадцяти місячного періоду або будь-якого іншого періоду в цьому випадку є неможливим.
Між іншим Верховний Суд висловив позицію щодо того, у якому відсотковому розмірі відносно заробітної плати підлягають перерахунку пенсії та чи підлягають зазначені пенсії перерахунку без обмеження їх граничного розміру наступного змісту: 
«Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657.
Відповідно питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Суд зауважує, що згідно встановлених судом першої інстанції у даній справі обставин відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив йому у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. 
Матеріалами справи підтверджується відсутність спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду.
Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.
Оскільки наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути реальний захист порушеного суб`єктивного права позивача, відтак визначення судом розміру відсотку, як наслідок обмеження пенсії максимальним розміром є передчасним.
За таких обставин, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що такі вимоги спрямовані на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду судом даної справи не були порушені, відповідно є заявленими передчасно.
В силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції встановив, що дана справа є типовою та відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20, прийнятого за результатами зразкової справи, у зв`язку з чим врахував такі правові висновки відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як слідує із судового рішення суду попередньої інстанції, ним зроблено правильне застосування норм матеріального права, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній як у рішенні від 14 вересня 2020 року, так і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року у зразковій справі № 560/2120/20.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Віііг Тоща V. Зраіп) серія А. 303-А; пункт 29).
Разом з цим, аналізуючи всі доводи апеляційних скарг та доповнення до них, колегія суддів враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21 січня 1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

          Головуючий суддя:                                                                       Н.М. Єгорова

          Судді:                                                                                                    Є.О. Сорочко

                                                                                                              І.В. Федотов