ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

27 липня 2021 року 
справа №300/2001/20
адміністративне провадження №К/9901/19136/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І. Я.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у складі суддів Бруновської Н. В., Макарика В. Я., Матковської З. М.
у справі № 300/2001/20
за позовом ОСОБА_1 
до Галицької митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті митної декларації товару,

УСТАНОВИВ:

Рух справи

11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької митниці Державної митної служби про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206000/2019/00087 від 28 січня 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року.

24 вересня 2020 року відповідач подав клопотання до суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду без поважних причин. Зокрема, рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року митний орган направив декларанту 28 січня 2019 року в 14:50 год. та яке отримав позивач в цей самий день в 14:51 год.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації товару залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення виявлених недоліків, а саме: зазначення інших поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

5 жовтня 2020 року позивач подав до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строків звернення з позовом до суду.

В судовому засіданні протокольною ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року в задоволенні клопотання Галицької митниці Держмитслужби про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду відмовлено.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року позов задоволено.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнив частково, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі № 300/2001/20 скасував, позов залишив без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 240, статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 28 січня 2019 року було відомо про оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року та похідне від рішення - картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206000/2019/00087 від 28 січня  2019 року, а 30 січня 2019 року декларант, який діяв в інтересах позивача повторно подав митному органу митну декларацію №/2019/400407 у зв`язку з чим транспортний засіб випущений у вільний обіг. Проте, до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся лише 11 серпня 2020 року, тобто, з пропуском шестимісячного строку звернення з позовом до суду з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав.

24 травня 2021 року позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 300/2001/20.

18 червня 2021 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою позивача після усунення останнім недоліків касаційної скарги на вимоги ухвали суду від 26 травня 2021 року.

30 червня 2021 року справа №300/2001/20 надійшла до Верховного Суду. 

Доводи касаційної скарги

В касаційній скарзі позивач зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив всі обставини справи щодо причин пропуску строків звернення з позовом до суду. Зокрема, суд апеляційної інстанції не оцінив відповідь на запит адвоката, у якій відповідач навмисно надав неправильне рішення для оскарження.

Позивач вказує, що 8 січня 2019 року йому надано відповідь, в якій зазначено, що Івано- Франківською митницею ДФС прийнято рішення № UА206000/2019/000021/2 про коригування митної вартості товару - «легковий автомобіль марки - «HYUNDAI», модель «TUCSON», номер кузова - « НОМЕР_1 ». Митна вартість товару визначена за резервним методом. Перший метод не застосовується оскільки митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Як стверджує позивач, рішення № UА 206000/2019/000021/2 відповідач не надав, відомо про нього позивачу стало з відповіді, виданої Івано-Франківською митницею ДФС на адвокатський запит №22/04/19 від 3 квітня 2019 року.

Скаржник наголошує, що відповідач надав рішення № UА 206000/2019/000021/2, а про рішення № UА 206000/2019/000087/2 не повідомив та не надав.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова порушує його право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (стаття 55 Конституції України, частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод), просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у адміністративний справі №300/2001/20 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

14 липня 2021 року відповідач надав суду відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Обставини справи

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 придбав у нерезидента ТОВ SORELI 1019 Каунтрі Рут 12 Нью-Гемптон, Нью-Йорк 10958 транспортний засіб - легковий автомобіль, вживаний, марки HYUNDAI модель TUCSON, номер кузова - НОМЕР_2 , потужність двигуна - 122,3 кВт, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1998 см. куб, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, призначений для перевезення пасажирів, що підтверджується договором купівлі-продажу (рахунком-фактурою) за № б/н від 12 жовтня 2018 року (а. с. 149-150).

2 січня 2019 року декларант який діяв від імені позивача подав митному органу митну декларацію №UA206070/2019/400007.

Івано-Франківська митниця ДФС за наслідками розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації №UA206070/2019/400007 та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів, що підтверджується карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 8 січня 2019 року за №UA206000/2019/00021 та рішенням про коригування митної вартості товарів від 8 січня 2019 року №UA206000/2019/000021/2.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 8 січня 2019 року №UA206000/2019/000021/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 8 січня 2019 року №UA206000/2019/00021 протиправними, позивач звернувся до митного органу з заявою про їх скасування.

25 січня 2019 року митний орган скасував вказане рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а. с. 21).

Цього ж дня 25 січня 2019 року декларант, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до митного органу електронну митну декларацію №UA206070/2019/400340 від 25 січня 2019 року, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме автомобіль легковий, вживаний, марки HYUNDAI модель TUCSON, номер кузова - НОМЕР_2 , потужність двигуна - 122,3 кВт, тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1998 см. куб, загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, календарний рік виготовлення - 2016, модельний рік виготовлення - 2016, призначений для перевезення пасажирів (а. с. 47).

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації №UA206070/2019/400340 від 25 січня 2019 року та доданих до неї документів Івано-Франківська митниця ДФС прийняла оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року, яким визначила митну вартість імпортованого автомобіля в розмірі - 6850 USD (а. с. 5).

Крім того, митний орган виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206000/2019/00087 від 28 січня 2019 року (а. с. 60).

Як зазначив суд апеляційної інстанції, рішення про коригування митної вартості товарів №/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року митний орган направив позивачу 28 січня 2019 року в 14.50 год., яке отримав останній в цей самий день в 14.51 год. (а. с. 76).

Після винесення вказаного рішення, декларант який діє від імені позивача, повторно подав митну декларацію № UA206070/2019/400407 від 30 січня 2019 року із врахуванням скоригованої ціни Івано-Франківської митниці ДФС, тобто за ціною 6850 USD, що підтверджується гр. 44 митної декларації, в якій серед долучених документів міститься рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року (а. с. 77).

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при заповнені графи митної декларації № UA206070/2019/400407 від 30 січня 2019 року позивачу було відомо про оспорюване рішення про коригування митної вартості № UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року.

Позиція Верховного Суду

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим право на доступ до правосуддя в Україні, як і в більшості держав світу, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання принципу - верховенства права, а точніше, одного з його елементів - принципу правової визначеності.

Суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та залишив позов без розгляду на підставі частини першої статті 319, пункту 8 частини першої статті 240, частини третьої статті 123 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1.4. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 року за № 883/21195), при електронному декларуванні посадова особа митного органу надсилає декларанту засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення, у складі якого прийняте Рішення.

Як правильно установив суд апеляційної інстанції та підтверджено матеріалами справи рішення про коригування митної вартості товарів №/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року митний орган направив позивачу 28 січня 2019 року в 14.50 год., яке отримав останній в цей самий день в 14.51 год. (а. с. 76 - повідомлення декларанту). 

Про те, що митний орган направив позивачу рішення про коригування митної вартості товарів №/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року свідчать дані, визначені в повідомленні декларанту, зокрема, номер митної декларації, за якою товар був заявлений до митного оформлення, прізвище, ім`я позивача тощо.

Більше того, після винесення вказаного рішення, особа, яка діє від імені позивача та відповідно до частини п`ятої статті 266 КАС України має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант, повторно подала митну декларацію №UA206070/2019/400407 від 30 січня 2019 року із врахуванням скоригованої ціни Івано-Франківської митниці ДФС, тобто за ціною 6850 USD, що підтверджується гр. 44 митної декларації, в якій серед долучених документів міститься рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року (а. с. 77).

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з судом апеляційної інстанції про те, що при заповнені графи митної декларації № UA206070/2019/400407 від 30 січня 2019 року позивачу було відомо про оспорюване рішення про коригування митної вартості №UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року.

Отже, колегія суддів визнає, що суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про поважність підстав для поновлення строку звернення до суду, установив конкретні обставини, хронологію та послідовність дій декларанта перед зверненням до суду за захистом свого права, які свідчать про те, що суб`єкт звернення до суду знав про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду у визначені законом строки, але цього він не зробив.

Причини пропуску строку, а саме не отримання від відповідача рішення про коригування митної вартості від 28 січня 2019 року, зазначені позивачем в касаційній скарзі з посиланням на адвокатський запит, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Позивач не навів доводів, які б поставили під сумнів висновок суду апеляційної інстанції щодо обізнаності позивача в прийнятті оскаржуваного рішення з огляду подання декларантом митної декларації від 30 січня 2019 року № UA206070/2019/400407 із врахуванням скоригованої ціни - 6850 USD, із долученням рішення про коригування митної вартості товарів № UA206000/2019/000087/2 від 28 січня 2019 року.

Колегія суддів визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні постанови, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 300/2001/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     І. А.  Гончарова

                                                                                                    І. Я. Олендер