Справа № 938/24/21 
Провадження № 33/4808/446/21 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Джус Р. В. 
Суддя-доповідач Шкрібляк 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою (далі АС), на постанову судді Верховинського районного суду від 08 квітня 2021 року,-
                                               в с т а н о в и в:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України,-
визнаний винуватим за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1   12 січня 2021 року о 22 год. 01 хв. в с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "Hyundai Galloper", номерний знак НОМЕР_1 (іноземна реєстрація), з явними ознаками алкогольного сп`яніння - різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та почервоніння обличчя. Від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР).
У своїй АС ОСОБА_1   покликається на те, що постанова судді щодо нього є незаконною, необґрунтованою, і такою, що винесена з порушенням норм чинного процесуального та матеріального права, висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи. Суддя належним чином не дослідив усіх обставин справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Окрім цього, зазначає, що суддя розглянув справу без його участі чим грубо порушив право на захист.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження, а постанову судді щодо нього скасувати, закривши провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, а також звільнити його від сплати судового збору. 
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення і пояснив, що у вказаний в протоколі даті та час транспортним засобом не керував, а знаходився в ньому тільки на водійському сидінні. Зазначив, що того дня привіз дітей до Яблуницької лікарні, для того щоби зробити їм щеплення. Там, зустрів своїх знайомих та випив з ними біля лікарні спиртного, однак, після цього, транспортним засобом він не керував, а чекав біля лікарні на свого брата, який мав приїхати по нього та дітей, щоб повезти додому. На вулиці було холодно, тому він з дітьми знаходився в салоні автомобіля, оскільки там було тепліше, однак наміру керувати автомобілем він не мав. При спілкуванні з поліцейськими, ті запідозрили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, та запропонували пройти огляд на встановлення факту та стану сп`яніння, на що він не погодився, пояснивши, що автомобілем не керував, однак на його пояснення поліцейські не звернули уваги, та склали протокол про адміністративне правопорушення. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, просить провадження в справі закрити. 
Разом з тим, ОСОБА_1 пояснив, що він давав пояснення в суді першої інстанції, однак при прийнятті судового рішення не був присутній.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просить скасувати постанову судді, а провадження закрити; переглянувши відеозаписи з нагрудних камер інспекторів поліції, перевіривши матеріали справи, вважаю, що АС слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.
Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Строк на апеляційне оскарження даної постанови слід поновити, оскільки він пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не був присутній при прийнятті рішення, оскаржувану постанову вчасно не отримав, що позбавило його можливості оскаржити її у строк, передбачений ст. 289 КУпАП.
У своїй АС ОСОБА_1 посилається на те, що суддя першої інстанції розглянув справу без його участі, чим порушив грубо його право на захист.  
Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , позаяк останній в належний спосіб повідомлявся судом про час та місце продовження розгляду справи і не з`явився до суду без поважних причин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. 
Із матеріалів справи також вбачається, що суддею першої інстанції вживалися всі можливі заходи для виклику ОСОБА_1 в судові засідання, яке було відкладено на 08 квітня 2021 року, про що судом також направлялась судова повістка про виклик його до суду.
Крім цього, апеляційний суд звертає увагу, що  що ОСОБА_1 було відомо про те, що справа перебуває в провадженні суду. Згідно оскаржуваної постанови судді Паланиця Р.В. з`явився у судове засідання, призначене на 09.03.2021 року й надав пояснення (а.п. 36). 09.03.2021 року справу було відкладено на 25.03.2021 року, про що ОСОБА_1 повідомлений під підпис (а.п. 23). У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не з`явився у судове засідання 25.03.2021 року судовий розгляд було перенесено на 08.04.2021 року (а.п. 31), проте останній не з`явився у визначений час, й справу розглянуто у його відсутність.  Копію судового рішення було направлено на адресу ОСОБА_1 14.04.2021 року (а.п. 39). З наданих суду матеріалів також вбачається, що повістка про виклик в судове засідання на 08.04.2021 року була вручена ОСОБА_1 08.04.2021 року (а.п. 46).
Так, наведені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 достеменно було відомо про знаходження справи на розгляді в Верховинському районному суді Івано-Франківської області. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження". Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тим більше, ст. 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за ст. 130 цього Кодексу без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
При вирішенні вищевказаного питання, апеляційний суд приймає до уваги, що  в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник (заінтересована особа) зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Покликання ОСОБА_1 в АС про невинуватість у вчиненні ним зазначеного адміністративного правопорушення, є необґрунтованим, зважаючи на наступне.   
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Згідно приписів ст.ст. 280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.        
Вказаних вимог закону суддя першої інстанції в повній мірі дотримався.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.   Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням і тягне за собою відповідальність аналогічно, як і за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.       
При складенні протоколу водію ОСОБА_1 роз`яснювалися його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Достовірність доказів, що були перевірені при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явним ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України  від  23.12.2005 року № 14 « Про практику застосування  судами України  законодавства у справах  про деякі злочини  проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, також про адміністративні  правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли останній почав рухатися.                     
Не зважаючи на заперечення ОСОБА_1 у АС вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №500483 від 12.01.2021 року, який складено з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України 06.11.2015 № 1376, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, згідно якого водій ОСОБА_1 12 січня 2021 року о 14 год. 20 хв. в с. Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області, керував транспортним засобом марки "Hyundai Galloper, номерний знак НОМЕР_1 (іноземна реєстрація), з явними ознаками алкогольного сп`яніння- різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода та почервоніння обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Протокол складено в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.01.2021, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що вони того дня перебували на робочих місця у АЗПСМ "Яблуницькій КНП" та побачили що ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля разом зі своїми трьома дітьми, та намагався їхати, хоча перебував у стані сп`яніння. Після приїзду поліції, від проходження перевірки для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та в спеціалізованій медичній установі відмовився, про що вони засвідчили своїми підписами в протоколі (а.с.2,3); показаннями допитаного в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_2 , який пояснив, що являється лікарем КНП Яблуницька АЗПСМ та в той день 12.01.2021 року він перебував у приміщенні лікарні у своєму службовому кабінеті. Через вікно він побачив, що на територію лікарні заїхав автомобіль темного кольору, на іноземній реєстрації, точну марку автомобіля назвати не може, але бачив, що це джип. Хто саме виходив з даного автомобіля та хто був за кермом він не бачив. Через деякий час, він побачив ОСОБА_4 з його трьома дітьми, який заходив у приміщення амбулаторії та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Пізніше він побачив, що ОСОБА_5 , будучи п`яним разом із дітьми сів у автомобіль та намагався його завести і хотів їхати, тоді він, щоби не допустити керування останнім транспортним засобом, так як той був у нетверезому стані, що вбачалося з його зовнішніх ознак –нестійка хода, нечітке мовлення, покликав на допомогу іншого лікаря – ОСОБА_6 . Спільно з ОСОБА_7 вони забрали ключі від автомобіля та викликали поліцію. Через 30 хвилин прибули працівники поліції, та почали пропонувати ОСОБА_8 пройти огляд на стан сп`яніння. Освідуватися в лікарні ОСОБА_5 категорично відмовився, а на пропозицію пройти огляд на місці за допомогою спеціального приладу Драгер, нібито погодився, але не дотримувався інструкції поліцейських, а імітував продування приладу. Зазначив, що на його думку ОСОБА_5 мав всі візуальні ознаки сп`яніння, на ногах не тримався, падав. Також зазначив, що коли побачив ОСОБА_4 за кермом автомобіля, то останній намагався його завести та їхати, тому він разом із ОСОБА_7 забрали від нього ключі, щоб недопустити керування ним транспортним засобом в такому стані, та зважаючи на те, що у автомобілі перебували малолітні діти; переглянутим в судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду DVD-R диску, на якому міститься відеозапис із нагрудної камери працівника поліції, де зафіксовано факт спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який під час цього поводив себе неадекватно, закрився всередині автомобіля, та не хотів відмикати дверей. В салоні автомобіля, окрім нього перебувало троє малолітніх дітей, які були налякані. З даних відеозапису вбачається, що саме вони, на прохання поліцейських відімкнули дверки автомобіля. Під час того, коли ОСОБА_1 сидів за кермом автомобіля, він весь час здійснював рух, який нагадував поворот ключа запалювання транспортного засобу, а також перемикав передачі. Після того, як ОСОБА_1 вийшов з автомобіля, він не міг триматися на ногах, його підтримував поліцейський. При цьому, з даного відеозапису вбачається, що поліцейський запитує у ОСОБА_1 куди він має намір їхати, на що той в відповідає, що додому. Також на відео поліцейський пропонує ОСОБА_1 продути спеціальний прилад Драгер, з тих підстав, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Останній поводив себе вкрай неадекватно, імітував продування, кривлявся. З відеозапису вбачається, що поліцейський запитує у ОСОБА_1 , чи готовий він проїхати у медичний заклад для огляду на стан сп`яніння, на що той відмовився. Всі вище дії відбувалися присутності двох свідків.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було дотримано всіх вимог, визначених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року № 1376.   
Відповідно до норм чинного законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.           
Матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції, в тому числі і при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.    
Суддя суду першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст. 130 КУпАП.      
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.      
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
При цьому, згідно диспозиції даної частини статті, для настання адміністративної відповідальності, не має значення причина відмови особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.         
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Твердження ОСОБА_1 в АС про те, що його слід звільнити від сплати судового збору, є безпідставним, позаяк згідно оскаржуваної постанови судді вказано, що останній звільнений від сплати судового збору, так як є інвалідом ІІ групи.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 дійсно наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом є безпідставними, оскільки спростовуються, наявними в матеріалах справи доказами, зокрема відеозаписом із нагрудних камер працівників поліції та поясненнями свідків і спрямовані вони виключно на вигородження його від покарання, а тому суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку про його винуватість поза всяким розумним сумнівом.
Наведеними доказами, у їх сукупності, спростовуються доводи апелянта про недоведеність вини у вчиненні зазначеного вище адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , і відповідно, про його безпідставне притягнення до адміністративної відповідальності.    
Окрім цього, порушень вимог матеріального та процесуального права, а також особистих прав порушника при розгляді справи в суді першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому підстав для скасування постанови судді від 08 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 немає.
За таких обставин, АС ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП суддя, - 
                                                  п о с т а н о в и в :
Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2021 року щодо нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.      

Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                Ю.Д. Шкрібляк