КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
 
15 липня 2021 року                                                                        м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/23072/20
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9340/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання - Осінчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Саадулаєва А.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: генеральний директор дочірнього підприємства «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» Орловський Євген Володимирович, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення, -
 
в с т а н о в и в :
 
У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати наказ ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 13 січня 2020 року № 1 «Про оголошення догани»;
- визнати незаконним та скасувати наказ ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 31 березня 2020 року № 18 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »;
- визнати незаконним наказ ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 25 червня 2020 № 13-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» на посаді заступника генерального директора ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» з 25 червня 2020 року;
- стягнути з ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» на користь, ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 червня 2020 року по день поновлення на роботі;
- зобов`язати ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з п. 4.9.2.3 Колективного договору на 2019-2021 роки ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», ухваленого протоколом Загальними зборами трудового колективу ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» № 1 від 21 серпня 2019 року;
- стягнути з ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» витрати на судовий збір та на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, 01 жовтня 2014 року його було прийнято на посаду заступника генерального директора ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ». Зазначав, що він підпорядковується безпосередньо генеральному директору підприємства. Вказував, що наказ ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 13 січня 2020 року № 1 «Про оголошення догани» є незаконним і необґрунтованим. Відповідно до вказаного наказу, встановлено його відсутність (прогул) на робочому місці в робочий час 17 грудня 2019 року з 8.30 год. до 17.30 год. (8 год.), а також 20 грудня 2019 року з 08.30 год. до 11.25 год. (2 год. 55 хв.). Не заперечуючи свою відсутність, позивач зазначав причини відсутності були поважними, та безпосередньо пов`язаними із виконанням його посадових обов`язків, відповідно до яких він, 17 грудня 2019 року прийняв участь у Всеукраїнській науково-практичній конференції «Заклади вищої освіти - ринок: співпраця в Епоху 4.0», що відбулась на території НТТУ «КПІ ім. Сікорського», з метою підготовки матеріалів для впровадження ВІМ-технологій. 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі в офісі підприємства у зв`язку з тим, що перебував на робочій зустрічі з консультантом проекту ЄС «Допомога органам влади України в удосконаленні менеджменту циклом інфраструктурного проекту» UA ВІМ TASK GROUP ОСОБА_4 , з яким, вони обговорювали питання щодо об`єднання зусиль зацікавлених сторін та залучення ресурсів на розвиток ВІМ в Україні, проблеми щодо спотвореного розуміння ВІМ тощо. Виходячи з посадової інструкції позивач може виконувані свої посадові обов`язки, не перебуваючи при цьому обов`язково на своєму робочому місці в офісі. Зазначав про те, що незважаючи на встановлений в ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями субота та неділя, для нього, як заступника генерального директора, встановлений режим ненормованого робочого дня, оскільки, робота на цій посаді не піддається точному обліку в часі, він може розподілити час для роботи на власний розсуд, виходячи з його посадових обов`язків.Також зазначав, що факт відсутності 20 грудня 2019 року мав місце менше трьох годин. Враховуючи зазначене, на думку позивача, відсутність останнього безпосередньо на робочому місці в офісі 17 грудня 2019 року та 20 грудня 2019 року, не можна вважати винним невиконанням чи неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків.
Наказом ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 31 березня 2020 року № 18 «Про оголошення догани ОСОБА_1 » встановлено його відсутність на роботі в офісі відповідача, за адресою: АДРЕСА_1 , в робочий час 05 березня 2020 року з 08 год. 30 хв. до 16 год. 04 хв. (6 год. 49 хв.) та визнано прогулом без поважних причин, як наслідок застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Зазначав, що вказана відсутність на робочому місці також мала місце з поважних причин, що обумовлені поганим самопочуттям та оглядом лікаря, про що позивачем в телефонному режимі повідомлено генерального директора та зазначено у письмовому поясненні ОСОБА_1 щодо відсутності 05 березня 2020 року на роботі. 
Вважає незаконним звільнення з посади заступника генерального директора за п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішньою трудового розпорядку. Як зазначено в оскаржуваному наказі про звільнення, 01 червня 2020 року з 08:30 год. до 09:16 год., з 11:20 год. до 12:30 год. та з 13:15 год. до 14:37 год. без поважних причин, без узгодження з генеральним директором підприємства, заступник генерального директора ОСОБА_1 був відсутній на роботі в офісі підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , де розташоване його робоче місце. Генеральним директором підприємства ОСОБА_1 не надавалося доручень, виконання яких би потребувало його перебування поза межами приміщень офісу підприємства, а також не було погодження на таке перебування у вказаний вище робочий час. Звертав увагу суду на те, що в його діях відсутні ознаки прогулу 01 червня 2020 року, оскільки вказана відсутність була поважною і пов`язаною із виконанням своїх посадових обов`язків, перебуваючи на нараді у заступника міністра енергетики. Вказував, що накладення дисциплінарних стягнень на нього є не результатом порушень трудової дисципліни позивачем, а результатом конфлікту позивача та генерального директора підприємства.
Обґрунтовуючи вимогу про зобов`язання ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення зазначав, що 30 січня 2020 року звернувся з заявою до відповідача з проханням надати йому матеріальну допомогу на оздоровлення. Проте йому було відмовлено з тих підстав, що було застосовано дисциплінарне стягнення, яке на час видання наказу про надання відпустки не було зняте. Оскільки накази про оголошення доган є незаконними та підлягають скасуванню, є всі підстави для зобов`язання відповідача виплатити одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення (т. 1 а.с. 2-13).
Генеральний директор ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» Орловський Є.В. подав відзив на позовну заяву та зазначив, що позивач мав постійно виконувати трудові обов`язки за місцем ведення діяльності та розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю підприємства відповідача, тобто за адресою: АДРЕСА_1 . Посилаючись на матеріали справи відповідачем зазначено про наявність достатньої кількості доказів, якими підтверджується факт того, що позивач 17 грудня 2019 року, 20 грудня 2019 року, 05 березня 2020 року та 01 червня 2020 року був відсутній на роботі в офісі підприємства, без поважних причин. Позивачем не спростовано правомірності дій відповідача щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а тому відсутні правові та фактичні підстави для поновлення позивача на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також виплати одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення.
Відповідач у відзиві наголошував на тому, що відповідно до вимог Колективного договору та Правил внутрішнього трудового розпорядку відвідування конференцій має бути попередньо узгоджено позивачем із безпосереднім керівником, чого позивачем зроблено не було. Крім того тематика конференції, яку відвідував позивач, не має відношення до діяльності підприємства, так як ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» не є розробником навчальних програм для закладів вищої освіти України, вказана діяльність не передбачена фінансовим планом відповідача на 2019 рік. Відвідування вказаної конференції жодним чином не стосується ані діяльності ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», ані посадових обов`язків позивача. Комісією з питань обліку робочого часу співробітників підприємства двічі (18.12.2019 та 28.12.2019) вимагались від позивача письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 17.12.2019, які позивачем надані так й не були. З огляду на викладене 17.12.2019 позивачем було допущено прогул без поважних на то причин.
Поряд з цим, Правилами внутрішнього трудового розпорядку ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» встановлено, що роботодавець зобов`язаний надавати працівникам можливості та створювати умови для підвищення кваліфікації, здобуття освіти». Відповідач надає позивачу можливість для підвищення кваліфікації, визначену Колективним договором, що підтверджуються тим, що з жовтня 2019 позивач є слухачем аспірантури заочної форми навчання Київського економічного університету імені В. Гетьмана. Позивачу щороку надається оплатна відпустка загальною кількістю 30 днів. В період з жовтня 2019 по червень 2020 було надано три учнівські відпустки (12 днів, 12 днів та 6 днів). При цьому за період червень 2019 по червень 2020 ОСОБА_1 був у відпустці 109 календарних дні, з них - 30 к.д. - навчальна відпустка, 75 к.д. - основна відпустка, 4 к.д. - додаткова відпустка. З огляду на викладене, дії відповідача свідчать про сумлінне ставлення до своїх обов`язків, як роботодавця, та створення для позивача належних умов для здобуття освіти та підвищення кваліфікації.
Щодо проведення консультацій з ОСОБА_4 позивачем, то відповідачем зазначено про необґрунтованість позовних вимог у цій частині, оскільки реалізацією проекту «Допомога органам влади України в удосконаленні менеджменту циклом інфраструктурного проекту» займається Міністерство інфраструктури України, яке до ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» не зверталось. Крім цього, Міністерство інфраструктури України не є профільним для ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», що виключає доцільність проведення будь-яких консультацій протягом робочого часу. Також відповідач зазначив про те, що жодних розпоряджень, дозволів або погоджень позивачу щодо проведення зустрічей з консультантом проекту ЄС в робочий час не надавалося, а доказів протилежного позивачем надано не було. Залишення робочого місця позивачем 20.12.2019 здійснене з грубим порушенням трудової дисципліни та Правил внутрішнього трудового розпорядку. Також позивачем за змістом позовної заяви не наведено підстав та необхідності проведення такої зустрічі, в тому числі поза межами офісу, а також не надано доказів отримання погодження такого відвідування з боку відповідача. Щодо проведення консультацій з ОСОБА_4 , позивач в період з 20.12.2019 по 13.01.2020 (дату оголошення догани) відповідача не повідомляв. Про факт проведення вказаної зустрічі відповідач дізнався лише зі змісту позовної заяви, що ставить під сумнів сам факт проведення зустрічі. Комісією з питань обліку робочого часу співробітників підприємства двічі (20.12.2019 та 28.12.2019) вимагались від позивача письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 20.12.2019, які позивачем надані так й не були. З огляду на викладене, 20.12.2019 позивачем було допущено прогул без поважних на то причин.
Відвідування зустрічей, конференцій тощо відповідно до вимог Колективного договору та Правил внутрішнього трудового розпорядку у будь-якому випадку має бути попередньо узгоджено позивачем із безпосереднім керівником, чого зроблено не було.
Також відповідачем спростовано твердження позивача щодо ненормованого робочого дня останнього, зазначивши, що на працівників з ненормованим робочим днем поширюється встановлений на підприємстві, в установі, організації режим робочого часу (пункт 4 Рекомендацій щодо порядку надання працівникам з ненормованим робочим днем щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, затверджених наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 10.10.1997 № 7). Обов`язки працівників з ненормованим робочим днем повинні бути встановлені таким чином, щоб була передбачена можливість виконувати ці обов`язки, як правило, у межах нормального робочого часу. І лише у виключних випадках - поза межами робочого дня. Також наголошено про те, що робочий час позивача підлягає обліку в часі та фіксується в табелі обліку робочого часу.
З огляду на викладене, застосування ненормованого робочого дня має наслідком використання компенсаторного механізму у вигляді надання додаткової відпустки, але ненормований робочий день не звільняє позивача від обов`язку дотримуватись встановленого на підприємстві режиму робочого часу, а також вимог Колективного договору та Правил внутрішнього трудового розпорядку. Буд-яких дозволів або погоджень позивачу на розподіл робочого часу на власний розсуд позивачу з боку відповідача не надавалось, доказів протилежного позивачем не надано.
Відповідач також не погоджується із наявністю поважної причини неприбуття на робоче місце 05 березня 2020 року, оскільки відповідно до відомостей, викладених у довідці TOB «Клініка сімейної медицина «Здравиця» від 29.07.2020, яка була додана до клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи доказів від 31.08.2020, вбачається, що позивач перебував ІНФОРМАЦІЯ_1 в TOB «Клініка сімейної медицина «Здравиця» лише з 15 год. 00 хв. Тому матеріали справи не містять належних доказів поважності неприбуття позивачем 05.03.2020 на роботу, а поведінка позивача відповідає ознакам прогулу без поважних причин. Крім цього, відповідач звертає увагу на суперечність аргументу позивача матеріалам справи, адже із долученою позивачем переписки в месенджері, ОСОБА_1 05.03.2020 не повідомив генеральному директору відповідача ( Орловському Є.В. ) про погане самопочуття та необхідність звернутися до медичної установи. Позивач повідомив лише про те, що зранку він писав багато документів та не слідкував за часом. Відповідач повідомив позивача, що вказана обставина не є поважною. Тільки об 11 год. 52 хв. позивач повідомив про те, що він пішов до поліклініки.
Також у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про відповідність фактичним обставинам справи встановлення факту відсутності позивача 01 червня 2020 саме з 11 год. 40 хв. (а не як вказано у вимозі з 11 год. 20 хв.) до 14 год. 35 хв. Щодо поважності її причин, то відповідачем зазначено про те, що перебування позивача на нараді у заступника міністра енергетики Ярослава Демченкова не було поважним, оскільки позивач повідомив відповідача про намір прийняти участь у вказаній нараді, але відповідач не погодив участі позивача у нараді з огляду на відсутність в ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» жодної інформації щодо проведення наради, а також необхідності та доцільності участі в ній ОСОБА_1 . Доказів протилежного справа не містить. Крім того, у своєму поясненні до вимоги генерального директора ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» ( Орловського Є.В. ) від 02.06.2020, ОСОБА_1 зазначив, що був присутній 01.06.2020 на нараді в Міністерстві енергетики України не як працівник ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», а як «фахівець з розвитку водневої енергетики». Вказана обставина була оцінена відповідачем як виконання позивачем в робочий час функції, не пов`язаної з діяльністю ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ». А тому, на думку відповідача, позивачу на період наради необхідно було оформити відпустку без збереження заробітної плати, або відмовитися від участі в нараді і виконувати свої трудові зобов`язання на робочому місці. Також відповідач зазначив про відсутність у нього інформації про те, що ОСОБА_1 є «спеціалістом з розвитку водородної енергетики» аналогічно, як і «спеціалістом з ВІМ-технологій». Документи про підвищення кваліфікації, проходження навчання за цими тематиками, ОСОБА_1 до особової справи не надавав.
У відзиві на позовну заяву обґрунтовано наявність шкоди, а відтак й виправданість застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, оскільки, як зазначено у позовній заяві, за підсумками 2019 року підприємство не виконано план виробничої діяльності, як інжинірингового бюро, не розроблено галузевих нормативних документів та стандартів, не укладено жодних договорів на реалізацію вищезазначених послуг, які могли б в майбутньому принести підприємству дохід, у розмірі що планувався ОСОБА_1 на зазначений рік (7,5 млн. грн.). При цьому, для виконання цих завдань у 2019 році були понесені фінансові витрати на придбання інженерних комп`ютерів, ліцензійного програмного забезпечення, оренду вартісного комп`ютерного устаткування та офісних приміщень, оплату праці персоналу відділів технологічного проектування, головних інженерів проекту та комплексного проектування (т. 1 а.с. 210-226).
Представник АТ «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» Климюк В.Ю. подав пояснення, з яких вбачається, що погоджується із запереченнями відповідача, стверджуючи про систематичне невиконання позивачем своїх трудових обов`язків без поважних причин, а також про правомірність застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення (т. 2 а.с. 174-179).
Генеральний директор ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» Орловський Є.В. подав пояснення, із змісту яких вбачається, що погоджується із фактичними обставинами, зазначеними у відзиві на позовну заяву відповідача, звертаючи увагу суду на систематичність порушень позивачем покладених на нього обов`язків (т. 2 а.с. 193-201).
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: генеральний директор ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» Орловський Є.В., АТ «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення було відмовлено (т. 3 а.с. 51-62).
Не погодившись з рішенням районного суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Хомич І.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити (т. 3 а.с. 69-76).
На обґрунтування скарги зазначив, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначав, що трудовим договором та додатковими угодами до нього не вбачається де саме знаходиться робоче місце позивача, адже зареєстрованим місцезнаходженням ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» є адреса: АДРЕСА_2 . Не визначено робоче місце позивача і в посадовій інструкції, натомість передбачені обов`язки, виконання яких необхідно здійснювати за межами підприємства. Тому немає підстав вважати, що позивач був відсутній безпосередньо на робочому місці в офісі підприємства 17.12.2019, 20.12.2019 без поважних причин, а відтак в його діях не вбачаються ознаки прогулу. 
Вважає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не з`ясував наявність одночасно всіх ознак, необхідних для кваліфікації прогулу, не з`ясував чи дійсно причини, через які позивач був відсутній на роботі в офісі, є неповажними. Суд не надав належної оцінки доводам, що позивач перебуваючи поза межами офісу виконував виключно свої посадові обов`язки, а також не надав належної оцінки доводам про упереджене ставлення генерального директора підприємства до позивача та звернення позивача за три місяці до дати звільнення на лінію довіри Групи Нафтогаз щодо надання інформації про отримання неправомірної вимоги та нанесення шкоди компанії посадовими особами ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ». 
У відзиві на апеляційну скаргу генеральний директор ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» Орловський Є.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення залишити без змін (т. 3 а.с. 103-111).
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
У судовому засіданні позивач  ОСОБА_1 , його представник - адвокат Ходак В.В. підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, представники ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» - адвокат Будник Б.А., адвокат Іванцок Л.В. заперечували проти скарги і просили її відхилити.
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були повідомлені належним чином про що у справі є докази. Третя особа Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» було сповіщено на зазначену адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення. Третя особа  Орловський Є.В. був сповіщений під особистий підпис, подав заяву про розгляд справи за його відсутності пославшись на обставини, які визнані судом поважними (т. 3 а.с. 96, 101-102, 141-144, 157-159)
Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не спростовано, що при застосуванні до позивача дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення було порушено вимоги трудового законодавства.
Колегія суддів погодилась з такими висновками суду виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» на посаді заступника генерального директора підприємства на підставі трудового договору від 08.08.2016 № 1т/д та наказу № 19-к від 01.10.2014 (т. 1 а.с. 14, 26-28).
Відповідно до наказу ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» № 19-к від 01.10.2014 ОСОБА_1 з 01.10.2014 призначено на посаду заступника генерального директора підприємства на підставі заяви позивача та листа погодження НАК «Нафтогаз України» від 01.10.2014 № 17-6449/1-14 (т. 1 а.с. 14, 15-25). 
Відповідно до підпункту 2.1.2.20 пункту 2.1. трудового договору працівник зобов`язаний виконувати накази, розпорядження, доручення, рішення та інші локальні нормативні акти підприємства та Засновника, завдання генерального директора підприємства. А відповідно підпункту 2.1.2.21., зобов`язаний дотримуватися норм законодавства та вимог Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, положень та інструкцій з охорони праці, цивільного захисту, пожежної, промислової, екологічної безпеки (т. 1 а.с. 26-28).
Працівнику встановлюється режим роботи відповідно до Колективного договору та Правил внутрішнього трудового розпорядку. Працівник повинен дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку (підпункти 3.1.1. та 3.1.4. пункту 3.1. трудового договору).
Працівник несе персональну відповідальність за порушень Правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання зобов`язань, передбачених Колективним договором (підпункт 5.3.6 пункту 5.3. Трудового договору).
Пунктом 5.4. трудового договору врегульовано, що до працівника можуть бути застосовані заходи дисциплінарного стягнення відповідно до трудового законодавства України.
Відповідно до пункту 7.1. Правил, за порушення трудової дисципліни може бути застосовано один із таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на підставі договору оренди використовує для здійснення своєї діяльності приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2 а.с. 4-12).
Відповідно до акта про прогул (відсутність на робочому місці), складеного 17 грудня 2019 року Комісією, яка складалась з працівників відповідача (надалі - Комісія), ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в робочий час 17 грудня 2019 року з 08 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин. Позивач з актом ознайомлений 18 грудня 2019 року, про що свідчить його підпис. Письмові пояснення щодо причин відсутності позивачем не надавалися (т. 2 а.с. 20). 
Відповідно до акта про прогул (відсутність на робочому місці) від 20 грудня 2019 року, складеного Комісією, ОСОБА_1 був відсутній на роботі в офісі підприємства за адресою: АДРЕСА_1 в робочий час 20 грудня 2019 року з 08 години 30 хвилин до 11 години 25 хвилин (2 години 55 хвилин). Позивач з актом ознайомлений 20 грудня 2019 року, про що свідчить його підпис (т. 2 а.с. 21).
Відповідно до акта відповідача від 28 грудня 2019 року «Про відсутність письмових пояснень щодо причин відсутності ОСОБА_1 на роботі», 28 грудня 2019 року о 14 год. 13 хв. встановлено відсутність письмових пояснень позивача щодо причин його відсутності на роботі в офісі підприємства по АДРЕСА_1 17 грудня 2019 року з 08 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин (8 годин) та 20 грудня 2019 року з 08 години 30 хвилин до 11 години 25 хвилин (2 години 55 хвилин), які були витребувані Орловським Є.В . Позивач з актом ознайомлений 28 грудня 2019 року з проставленням часу 14 год. 13 хв. із зазначенням про те, що матеріали будуть надані по завершенню їх підготовки (т. 2 а.с. 22).
Наказом № 1 від 13 січня 2020 року «Про оголошення догани» враховуючи систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання Правил внутрішнього трудового розпорядку (пунктів 3.1.1., 3.1.3., 3.1.4., 5.13.), колективного договору підприємства (пункту 2.5.1.), а також умов трудового договору (пунктів 2.1.2.21. та 3.1.4.), укладеного між позивачем та відповідачем, до ОСОБА_1 з боку відповідача було застосовано дисциплінарне стягнення, а саме оголошено догану (т. 2 а.с. 23-24).
Позивач ознайомився зі змістом наказу «Про оголошення догани» № 1 від 13.01.2020 року та отримав його копію, що підтверджується його підписом (т. 1 а.с. 35-36, т.  2 а.с. 23-24).
Як вбачається із змісту позовної заяви та наявної в матеріалах справи пояснювальної записки про відсутність на робочому місці 17 грудня 2019 року, причиною його відсутності була участь у Всеукраїнській науково-практичній конференції «Заклади вищої освіти - ринок: співпраця в Епоху 4.0», що відбулась на території НТТУ «КПІ ім. Сікорського», з метою підготовки матеріалів для впровадження ВІМ-технологій (т. 1 а.с. 40).
Відповідно до акта про прогул (відсутність на робочому місці), складеного Комісією 05 березня 2020 року, ОСОБА_1 був відсутній на роботі в офісі підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , в робочий час 05 березня 2020 року з 08 години 30 хвилин до 16 години 04 хвилини, що становить 6 годин 49 хвилин. Позивач з актом ознайомлений 05 березня 2020 року, про що свідчить його підпис (т. 2 а.с. 25).
Того ж дня о 16 год. 25 хв. позивачем отримано письмову вимогу про надання пояснень про причини відсутності 05 березня 2020 року (т. 2 а.с. 26).
У письмових поясненнях ОСОБА_1 щодо його відсутності 05 березня 2020 року на роботі, він повідомив, що з самого ранку почував себе погано та накопиченої втоми, у тому числі через недосипання. У зв`язку із цим записався в поліклініку на огляд, а після завершення процедур та консультацій, прибув до офіс (т. 2 а.с. 27).
Вимогою генерального директора Орловського Є.В. позивачу запропоновано у дводенний строк надати підтвердження перебування на прийомі у лікаря (т. 2 а.с. 28).
Позивач на вимогу відповідача письмового підтвердження не надав, проте у матеріалах міститься виписка про огляд позивача лікарем ТОВ «Клініка сімейної медицини «Здравиця» 05 березня 2020 року без зазначення часу прийому (т. 2 а.с. 27 зворот). 
Відповідно до листа ТОВ «Клініка сімейної медицини «Здравиця» (вих. №22 від 13.03.2020 року), відповідачу також відмовлено у наданні інформації про пацієнта ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 29).
Відповідно до наявної в матеріалах справи паперової копії електронного доказу (скрін переписки), 05 березня 2020 року позивач повідомляв генерального директора Орловського Є.В. про причини неприбуття на роботу вчасно (що від ранку позивач писав багато документів та не слідкував за часом і затримається ще на годину і приведе себе в порядок та буде до 10:00 год.). У відповідь генеральний директор не погодився з такими поясненнями та зазначив про необхідність оформлення документів на роботі з 08:30 год. (т. 2 а.с. 31).
Наказом № 18 від 31 березня 2020 року відповідачем був виданий наказ про оголошення догани ОСОБА_1 , у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 листка непрацездатності, довідки або будь-яких інших документів, які вказують на поважність причин його відсутності на робочому місці понад 3 години. При цьому, відповідач послався на порушення позивачем трудової дисципліни, невиконання Правил внутрішнього трудового розпорядку (пунктів 3.1.1., 3.1.3., 3.1.4., 5.13.), колективного договору підприємства (пункту 2.5.1.), а також умов трудового договору (пунктів 2.1.2.21. та 3.1.4.), укладеного між позивачем та відповідачем (т. 2 а.с. 32).
Відповідно до Акта від 01 червня 2020 року складеного Комісією о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 був відсутній на роботі в офісі підприємства за адресою: АДРЕСА_1 , в робочий час, з 08 години 30 хвилин до 09 години 16 хвилини, з 11 години 20 хвилин до 12 години 30 хвилин, з 13 години 15 хвилин до 14 години 37 хвилин і з 14 години 48 хвилин до 16 години 01 хвилини, а всього впродовж робочого дня - 04 години 31 хвилина (т. 2 а.с. 33).
Того ж дня, 01 червня 2020 року о 16 год. 35 хв. позивачу під особистий підпис вручено вимогу про надання письмового пояснення (т. 2 а.с. 34).
Відповідно до пояснювальної записки про відсутність на робочому місці, позивач ОСОБА_1 зазначав, що з 08 год. 30 хв. до 09 год. 16 хв. знаходився у відділенні Ощадбанку, розташованою у будівлі, де знаходиться підприємство, у зв`язку з необхідністю перевипуску банківської картки, термін дії якої закінчився за час карантину. ОСОБА_1 повідомив у поясненнях, що минулого тижня до зазначеної вище дати йому не вдавалось отримати нову банківську картку через довготривалу чергу, а тому для економії часу зробив це 01.06.2020 з самого ранку. 
З 11 год. 40 хв. (а не як вказано у вимозі з 11 год. 20 хв.) до 14 год. 35 хв. ОСОБА_1 знаходився на нараді в заступника міністра енергетики Ярослава Демченкова, де за присутності радника Прем`єр-міністра та помічника міністра Кабінету Міністрів України, проінформував про попередньо проведену роботу, у т. ч. НТР Компанії, з питань розвитку водневої економіки, про що попередньо повідомив генерального директора підприємства. Нарада була призначена на 12 год., однак розпочалася майже на 40 хв. пізніше, відповідно пізніше і закінчилася. ОСОБА_1 повідомив, що фотоматеріали щодо зазначеної зустрічі як і обговорювані матеріали можуть бути надані за потреби.
З 14 год. 48 хв. до 16 год. 00 хв. ОСОБА_1 за дорученням генерального директора підприємства опрацьовував інформацію щодо підготовки проекту «Березівка» з ОСОБА_5 , а також консультував ОСОБА_6 щодо перспектив офшорних проектів та водню в приміщеннях офісу підприємства на 6-му поверсі (т. 2 а.с. 35).
Вимогою генерального директора позивачу запропоновано надати пояснення яка виробнича необхідність в участі позивача у проведенні наради, хто уповноважував позивача брати участь в нараді та  на підставі яких документів позивач в робочий час  займається питаннями водневої енергетики і звітує по ним в Міністерстві енергетики та захисту довкілля (т. 2 а.с. 36).
На виконання вказаної вимоги, позивачем надано додаткові письмові пояснення про те, що на нараді із заступником міністра енергетики, позивач був запрошений не як працівник відповідача чи НАК «Нафтогаз України», а як фахівець в питаннях розвитку водневої економіки, та у зв`язку із підготовкою Уряду України до реалізації Європейських ініціатив та підписанням 27 травня листа Міністром економіки України з цього питання. Питання участі у нараді було погоджено телефоном з головою Секретаріату НАК «Нафтогаз «України». В робочий час займається розвитком водневої енергетики у відповідності до своїх посадових обов`язків, а нарада у міністерстві мала ознайомчий, а не звітний характер (т.  2 а.с. 37).
Відповідно до листа НАК «Нафтогаз України» №17-1986/1-20 від 24.06.2020, на подання генерального директора відповідача від 17.06.2020 №06/01/131-20, розглянуто та погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади заступника генерального директора відповідача (т. 2 а.с. 38).
На підставі наказів про оголошення догани ОСОБА_1 від 31.03.2020 № 18, від 13.01.2020 № 1, від 18.12.2019 № 115, погодження голови правління АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», лист від 24.06.2020 № 17-1986/1-20, відповідач наказом від 25.06.2020 № 13-к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнив 25.06.2020 позивача з посади заступника генерального директора відповідача, у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України (т. 2 а.с. 39-40).
25 червня 2020 року позивач ознайомився зі змістом наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » № 13-к та отримав його копію, що підтверджується підписом останнього на наказі (т. 2 а.с. 40).
 
Статтею 140 КЗпП України визначено, що  трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. 
У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.
Статтею 147 КЗпП України визначені стягнення за порушення трудової дисципліни. Так, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.
Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.
Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. 
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. 
За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Як вбачається з оскаржуваних наказів про оголошення догани від 13 січня 2020 року та 31 березня 2020 року, правовою підставою застосування до позивача дисциплінарних стягнень було порушення позивачем пунктів 2.1.2.20., 2.1.2.21., 3.1.1. та 3.1.4. трудового договору, що полягає у порушені Правил внутрішнього трудового розпорядку та Колективного договору (відсутність на робочому місці без поважних причин, несвоєчасне прибуття на робоче місце, неповідомлення безпосереднього керівника про причини відсутності на робочому місці, неотримання попереднього погодження безпосереднього керівника про необхідність тимчасово відлучитись з робочого місця), невиконанні вказівок безпосереднього керівника - Генерального директора підприємства.
Відповідно до пункту 1.3. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Зборами трудового колективу ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» від 21.08.2019 року № 1 (надалі - Правила) правила поширюються на всіх працівників ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» (т. 2 а.с. 60-69).
Пунктом 3.1. Правил врегульовано, що працівник зобов`язаний:
сумлінно виконувати обов`язки, покладені на нього трудовим договором, цими Правилами та іншими законодавчими й нормативними актами (підпункт 3.1.1. пункту 3.1. Правил);
своєчасно прибувати на робоче місце та починати роботу, перебувати на робочому місці протягом робочого часу, за винятком перерв для відпочинку та харчування (підпункт 3.1.3. пункту 3.1. Правил);
повідомляти (за можливості - до початку робочого дня) безпосереднього керівника та працівника, що веде кадровий облік або генерального директора підприємства про причини відсутності на роботі письмово, засобами телефонного чи електронного зв`язку або іншим доступним способом. У разі недотримання працівником цієї вимоги складаються акти про відсутність працівника на робочому місці (підпункт 3.1.4. пункту 3.1. Правил).
Норма тривалості робочого часу працівників становить 40 годин на тиждень. Для працівників підприємства встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями - субота та неділя. Початок і закінчення роботи працівників підприємства та перерва для відпочинку і харчування встановлюються в такі часи: початок робочого дня - 8:30; обідня перерва - з 12:45 до 13:30; закінчення робочого дня - з понеділка по четвер о 17:30, у п`ятницю о 16:15 (пункти 5.1.-5.3. Правил).
Згідно до пункту 5.13. за необхідності тимчасово відлучитися з робочого місця з питань виробничої необхідності або з особистих поважних причин працівник має попередньо погодити свою відсутність із безпосереднім керівником та повідомити про це працівника, що веде кадровий облік або генерального директора підприємства.
При цьому у відповідності до пункту 4.2. Правил роботодавець має право: вимагати від працівника належного виконання роботи відповідно до вимог трудового договору, дотримання цих Правил, нормативних актів роботодавця правил охорони праці, дбайливого ставлення до ввіреного йому майна (підпункт 4.2.1. пункту 4.2. Правил); притягати порушників трудової дисципліни до відповідальності (підпункт 4.2.2. пункту 4.2. Правил); контролювати дотримання працівниками трудової дисципліни (підпункт 4.2.3. пункту 4.2. Правил).
Відмова від надання пояснень не є перешкодою для застосування стягнення (пункт 7.4. Правил).
Дисциплінарне стягнення оголошується у наказі, з яким працівника ознайомлюють під особистий підпис у триденний строк (пункт 7.6. Правил).
ОСОБА_1 був ознайомлений з Колективним договором, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, що підтверджується його підписом в переліку працівників ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», ознайомлених з Правилами (т. 2 а.с. 72).
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції, що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що будучи відсутнім на робочому місці 17 грудня 2019 року протягом 8 годин, 20.12.2019 потягом 2 годин 55 хвилин, 05 березня 2020 року протягом 6 годин 49 хвилин, 01 червня 2020 року протягом 04 годин 31 хвилини виконував безпосередньо свої обов`язки, визначені посадовою інструкцією. До того ж, виконання працівником своїх обов`язків, визначених посадовою інструкцією, не звільняє його від дотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку та умов Колективного договору, якими встановлено робочий час та обов`язок працівника своєчасно прибувати на робоче місце та починати роботу, перебувати на робочому місці протягом робочого часу, повідомляти (за можливості - до початку робочого дня) безпосереднього керівника та працівника, що веде кадровий облік або генерального директора підприємства про причини відсутності на роботі письмово, засобами телефонного чи електронного зв`язку або іншим доступним способом. 
Так, щодо прогулу 17 грудня 2019 року, участь ОСОБА_1 у конференціях не погоджувалась з безпосереднім керівником позивача, тобто  генеральним директором. 
Доказів на підтвердження необхідності обов`язкової участі ОСОБА_1 у відповідних конференціях матеріали справи не містять.
При цьому відповідач зазначав, що тематика конференцій, які проводились 17 грудня 2019 року, не має відношення до діяльності підприємства, так як ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» не є розробником навчальних програм для закладів вищої освіти України, вказана діяльність не передбачена фінансовим планом відповідача на 2019 рік. Відвідування вказаної конференції жодним чином не стосується ані діяльності ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ», ані посадових обов`язків позивача.
Комісією з питань обліку робочого часу співробітників підприємства двічі (18.12.2019 року та 28.12.2019 року) вимагались від позивача письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці 17.12.2019 року. Проте, вказані пояснення в особовій справі позивача відсутні, що підтверджує позицію відповідача про ненадання відповідних пояснень. Крім цього, пояснення причин відсутності позивача на робочому місці протягом вказаного часу, також не свідчать про їх поважність та не можуть бути підставою для задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу відповідача № 1 від 13.01.2020 року «Про оголошення догани». Крім цього, вказаний наказ винесено одночасно за відсутність позивача на робочому місці (прогул) 17.12.2019 року так і 20.12.2019 року. 
Щодо прогулу 05 березня 2020 року у відповідача на момент винесення наказу № 18 від 31.03.2020 року була відсутня достовірна інформація про наявність поважних причин відсутності позивача на робочому місці. При цьому, відповідачем також вживались самостійні заходи з метою підтвердження тих обставин, на які посилався позивач. Проте оскільки позивачем документального підтвердження перебування на огляді в лікаря ТОВ «Клініка сімейної медицини «Здравиця» відповідачу надано не було до моменту винесення наказу про накладення дисциплінарного стягнення, а надано таку лише після звернення із вказаною позовною заявою до суду, то відповідач, при винесенні спірного наказу правомірно керувався тими обставинами та фактами, які були йому достовірно відомі, зокрема й перепискою між позивачем та генеральним директором, з якої вбачається, що генеральний директор Орловський Є.В. цікавився причинами відсутності позивача на робочому місці, та розцінив отримане пояснення позивача як неповажну причину відсутності на робочому місці і вимагав щоб позивач займався оформленням документів на роботі з 08:30 год. (т. 2 а.с. 31).
Відповідно до змісту вказаної переписки позивач зазначив про те, що прибуде в офіс відповідача 05 березня 2020 року до 10 години. Як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, тільки об 11 год. 52 хв. позивач повідомив роботодавця про те, що пішов до поліклініки, а прийшов на роботу лише о 16 год. 04 хв.
Крім цього, як вбачається із змісту довідки від 29 липня 2020 року № б/н, виданої ТОВ «Клініка сімейної медицини «Здравиця», ОСОБА_1 , останній знаходився на консультативному прийомі в ТОВ «Клініка сімейної медицини «Здравиця» 05 березня 2020 року о 15 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 208). 
При цьому позивачем не доведено поважності причин відсутності на роботі 05 березня 2020 року до 15 год. 00 хв.  Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність поважних причин відсутності позивача на робочому місці протягом першої половини робочого дня 05 березня 2020 року.
Щодо прогулу 01 червня 2020 року відповідач посилався на те, що генеральним директором підприємства Орловським Є.В. не надавалося доручень заступнику генерального директора ОСОБА_1, виконання яких би потребувала його перебування з 08 години 30 хвилин до 09 години 16 хвилини, з 11 години 20 хвилин до 12 години 30 хвилин, з 13 години 15 хвилин до 14 години 37 хвилин поза межами приміщення офісу підприємства, а також не було погодження на таке перебування у вказаний вище робочий час. Вказана обставина позивачем спростована не була.
Згідно з п. 3 ч. 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Тобто при звільненні працівника на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП слід враховувати, що на працівника покладаються обов`язки, які складають зміст його трудової функції, а також обов`язок додержуватись внутрішнього трудового розпорядку, який встановлено законодавством та локальними нормативними актами.
Доводи апелянта ОСОБА_1 про його переслідування роботодавцем за звернення 05 березня 2020 року на лінію довіри Групи Нафтогаз та принципову позицію позивача, не спростовують вищезазначених фактів порушень позивачем трудової дисципліни (прогулу) -17 і 20 грудня 2019 року, 05 березня 2020 року та не можуть бути визнані підставою для задоволення позову.  
Встановивши систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, тому підстави для поновлення ОСОБА_1 на роботі в ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» на посаді заступника генерального директора та стягнення середнього заробітку відсутні.
Разом з тим, позивач просив зобов`язати ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» нарахувати та виплати йому одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з п. 4.9.2.3 Колективного договору на 2019-2021 роки ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ».
З матеріалів справи вбачається, що 30 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора відповідача з заявою про виплату йому матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з щорічною відпусткою, проте у наданні матеріальної допомоги було відмовлено (т. 1 а.с. 177).
Згідно з п. 4.9.2.3 Колективного договору на 2019-2021 роки ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» при наданні щорічної відпустки працівника підприємства, крім сумісників та працівників, до яких застосоване дисциплінарне стягнення, не зняте на час видання наказу про надання відпустки та для яких не закінчився строк випробування при прийнятті на роботу, проводиться виплата одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення (один раз у календарному році).
Враховуючи, що до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом ДП «ВУГЛЕСИНТЕЗГАЗ УКРАЇНИ» № 1 від 13.01.2020 року, не зняте на час написання заяви про виплату матеріальної допомоги, а наказ не скасовано, то позовні вимоги в цій часті задоволенню не підлягають.
Отже, висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог є правильним, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, тому колегія суддів їх відхилила.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, мають бути віднесені на його рахунок.
 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 16 липня 2021 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець
 
                                                                                                           В.М. Ратнікова
 
  Г.І. Мостова