П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1654/20	
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді - доповідача - Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про розмір пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – відповідач, ГУПФ в Одеській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення № 155250003469 від 25 07.2019 року про розрахунок пенсії за віком та зобов`язати ГУПФ в Одеській області провести перерахунок пенсії позивача, починаючи з 26.10.2018 року, у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши коефіцієнт заробітної плати та стажу позивача, показник середньої заробітної плати за відповідні роки, з проведенням перерахунку, відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії, починаючи з 26.10.2018 року, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно нараховані суми позивачу, починаючи з 26.10.2018 року до їх фактичної виплати з дотриманням норм Закону про те, що пенсія позивача не може бути меншою за мінімум, встановлений Законом.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на виконання рішення суду, яким визнано право позивача на призначення пенсії за віком незалежно від місця проживання, відповідач  призначив пенсію у значно меншому розмірі, із численним порушенням пенсійного законодавства. На думку позивача, відповідач має здійснити розрахунок пенсії, починаючи з 26.10.2018 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням коефіцієнту заробітної плати, стажу позивача та показника середньої заробітної плати за відповідні роки із проведенням перерахунку та щоквартального підвищення розміру пенсії, індексації та нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Отже, на думку позивача, оскаржуване рішення ГУ ПФ в Одеській області є протиправним та таким, що грубо порушує його право на соціальний захист та отримання пенсії у розмірі, який відповідає нормам Конституції та законам України. 

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 -  відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення не врахував, що внаслідок систематичних протиправних дій органу Пенсійного фонду позивач змушений звертатися до судових інстанцій за захистом порушеного права на відповідний державний соціальний захист, зокрема, отримання пенсійних виплат у відповідному розмірі. Зокрема, апелянт зазначав, що відповідачем під час розрахунку пенсії не було враховано його страховий стаж та уточнюючі довідки про розмір заробітної плати для обчислення пенсії, внаслідок чого розмір його пенсії є значно меншим.  
Також апелянт наголошував на тому, що протиправні дії відповідача є втручанням у його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим.
Відповідач, ГУ ПФ України в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судове рішення є законним та обґрунтованим, просив в задоволенні скарги відмовити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2021  року – залишити без змін. Так, відповідач зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки уточнюючі довідки, надані представником позивача до позову, не надходили до ГУ ПФ в Одеській області та відсутні в матеріалах пенсійної справи позивача, у зв`язку з чим не були враховані при розрахунку пенсії позивача.
Ухвалою Пятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2021 року з метою повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи та надання оцінки доводам апеляційної скарги, витребувано у ГУПФ України в Одеській області, належним чином засвідчені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданий органом 2 ІSR 21.02.2017 року, ІПН НОМЕР_1 . Позивач у 1994 році виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль.
Також судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 24.02.1994 року.
Рішенням Одеського окружного адміністртавного суду від 24 червня 2019 року у справі № 420/1661/19 частково задоволено позов ОСОБА_2 . 
Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії, викладене у листі №394/К-8 від 16.10.2018 року. 
Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 26.10.2018 року (з дати звернення за призначенням пенсії).
25 липня 2019 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністртавного суду від 24.06.2019 року по справі № 420/1661/19, ОСОБА_1 призначена та розрахована пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підставі документів, наявних в пенсійній справі. Страховий стаж позивача склав 21 рік 9 місяців. Особовий рахунок № НОМЕР_4 відкритий 26.10.2018 року.
Листом ГУ ПФУ в Одеській області №588 від 20.09.2019 року, позивача проінформовано про виконання рішення Одеського окружного адміністртавного суду від 24 червня 2019 року у справі № 420/1661/19 та повідомлено про те, що пенсійним органом призначено позивачу пенсію у таких розмірах: з 26.10.2018 року - 1435,00 грн., з 01.12.2018 року - 1497,00 грн., з 01.01.2019 року – 1497,00 грн., з 01.07.2019 року - 1564,00 грн. та з 01.12.2019 року - 1638,00 грн.
Вважаючи протиправним вказаний розрахунок пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що оскаржуване рішення про призначення пенсії позивачеві, прийнято пенсійним органом на підставі наявних в матеріалах пенсійної справи документів, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування. 
Також суд дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії, відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням коефіцієнту заробітної плати, стажу позивача та показника середньої заробітної плати за відповідні роки із проведенням перерахунку та щоквартального підвищення розміру пенсії, індексації та нарахуванням компенсації втрати частини доходів задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними, від основної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», міжнародними договорами з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Зокрема, визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Згідно ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1), відповідно до якого заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Відповідно до п.1.6 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.
Згідно з пунктом 2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.
Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі. (пункт 4.2. Порядку №22-1).
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7. Порядку №22-1).
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
В даному випадку, спір виник з приводу того, що за твердженнями позивача ГУ ПФУ в Одеській області під час здійснення розрахунку його пенсії за віком, не були враховані довідки про страховий стаж та заробітну плату, внаслідок чого розмір пенсії значно зменшився у порівнянні із розміром пенсії, який на думку позивача, мав би бути, з урахуванням вказаних довідок. Під час звернення до суду першої інстанції до позовної заяви позивачем були надані такі довідки, при цьому, у позовні й заяві позивач також стверджував, що зазначені довідки були направлені його представником на адресу Пенсійного органу. Втім, відповідач як у відзиві на позовну заяву так і у відзиві на апеляційну скаргу, запечував отримання пенсійним органом уточнюючих довідок.
На виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, ГУ ПФУ в Одеській області направлено на адресу суду копію матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Матеріалами пенсійної справи встановлено, що 25.07.2019 року рішенням ГУПФ в Одеській області № 155250003469 ОСОБА_1 призначено пенсію, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року по справі № 420/1661/19, яка розрахована на підставі документів, наявних в пенсійній справі та страхового стажу, який складає 21 рік 9 місяців 7 днів (страховий стаж до 01.01.2004 року).
При цьому, слід зауважити, що предметом розгляду справи № 420/1661/19 була бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо не призначення пенсії ОСОБА_1 , з огляду на відсутність документу, що підтверджує громадянство України та постійне місце проживання на території України. В рамках розгляду вказаної справи не досліджувалося питання наявності або відсутності страхового стажу, який підлягає зарахуванню.
Також апеляційним судом встановлено, що уточнюючі довідки про заробітну плату та підтвердження страхового стажу, на які посилався позивач/апелянт матеріали пенсійної справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вважає безпідставними посилання представника апелянта на протиправність розрахунку пенсії позивача, оскільки розрахунок пенсії здійснений на підставі наявних в матеріалаї справи документах, поданих позивачем. 
Отже, твердження апелянта стосовно того, що органом Пенсійного фонду протиправно здійснено розрахунок пенсії, без врахування уточнюючих довідок про стаж та заробітну плату позивача, спростовуються матеріалами справи, у звязку з чим колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 25.07.2019 року.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про призначення пенсії № 155250003469, прийнято за наявними у матеріалах особової справи документами, згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2019 року у справі № 420/1661/19, а підстави для його скасування відсутні.
Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в іншій частині позову, з огляду на те, що такі вимоги є похідними від основної вимоги про скасування оскаржуваного рішення, в задоволенні якої відмовлено.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Крім того, колегія суддів враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “РуїсТоріха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першоїі нстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про розмір пенсії – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту судового рішення 22.07.2021р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Шеметенко Л.П.    Турецька І.О.