КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
24 вересня 2021 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 761/29676/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/11710/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
сторони          
позивач                      Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»
 
відповідач                 ОСОБА_1 
 
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Осаулова А.А., у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в :
 
у вересні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до       ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором б/н від 15.10.2013 у сумі 64 466,88 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.10.2013 відповідач підписав заяву № б/н, відповідно до умов якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач не виконує належним чином зобов`язання, внаслідок чого станом на 18.08.2020 утоворилася заборгованість за тілом кредиту 47 546,50 грн; заборгованість за простроченими відсотками 16 920,38 грн, а всього у сумі 64 466,88 грн.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2021 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі основної суми заборгованості 47 546,50 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не враховано, що ним разом з відзивом на позовну заяву подано зустрічну позовну заяву про стягнення безпідставно списаних коштів з карткового рахунку та в подальшому на електронну адресу суду надіслано клопотання про об`єднання зустрічної позовної заяви в одне провадження. Зазначена зустрічна позовна заява залишена поза увагою суду та не надано жодної правової оцінки вищезазначеним документам. Суд не врахував його доводи про те, що грошові кошти з його рахунку були списані у результаті шахрайських дій третьої особи з використанням викраденого телефону. Списання коштів не відповідало його внутрішній волі. Він своєчасно повідомив банк про списання коштів. Отже звертаючись до суду з позовом банк навмисно приховав дійсні обставини справи та всупереч процесуального обов`язку в розпорядження суду належних та допустимих доказів на підтвердження чи заперечення обставин не надав, намагаючись перекласти тягар доведення обставин, які є предметом доказування на відповідача, що не узгоджується з принципом змагальності. Судом не враховано положення п. 9 розділу ІІ, 9 розділу IV Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання», яким передбачено, що умови договору не мають містити вимогу про безумовну відповідальність користувача електронного платіжного засобу за неналежний переказ. Оскільки він не вчиняв розпоряджень щодо списання коштів, та не чинив будь - які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів то його вина у переказі коштів відсутня. Вважає, що він не може виступати належним відповідачем. В даній справі є третя особа, внаслідок шахрайських дій якої були списані кошти з його карткового рахунку. Судом не взято до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 13.05.2015 справа № 6-71цс115, від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14-ц, від 01.02.2018 у справі                        № 758/7327/14-ц, від 14.02.2018 у справі 127/23496/15-ц, від 20.06.2018 у справі                                  № 691/699/16-ц, та від 07.10.2020 у справі № 751/904/18.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк»  - Стадніков Д.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, обставини безпідставного зняття грошових коштів з рахунку відповідачем не доведено та вони повинні досліджуватись в рамках окремої судової справи з іншим предметом та підставами позову. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, вироку суду, який набрав законної сили, яким би було встановлено обставини шахрайського заволодіння грошовими коштами відповідача не надано. Також відсутнє судове рішення, яке б встановлювало факт припинення зобов`язання відповідачем. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2013 ОСОБА_1 підписав анкету - заяву без номера про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, заборгованість за тілом кредиту   станом на 18.08.2020 складає 47 546,50 грн.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості по тілу кредиту суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач порушив зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Оскільки вини позивача у викраденні мобільного телефону та в подальшому у здійсненні переказу кредитних коштів немає, а здійснюючи операцію по підвищенню кредитного ліміту та надання кредитних коштів, банк діяв відповідно до умов договору, відповідач на виконання умов договору зобов`язаний повернути надані кредитні кошти.
Дослідивши матеріалами справи колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідач не заперечує укладення з позивачем договору та зняття грошових коштів з його карти у сумі 22 152 грн та 23 296 грн 04.10.2019, та зазначені обставини підтверджуються випискою по рахунку відповідача.
Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказував, що він особисто зазначеними коштами не користувався, та ці кошти знято з картки шахрайським шляхом.
Відповідно до повідомлення про початок досудового розслідування від 19.10.2019 у кримінальному провадженні № 1201910010009990 у ОСОБА_1 03.10.2019 приблизно о 01 год. 00 хв. невстановлена особа, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 таємно викрала мобільний телефон «Айфон 10».
Відповідно до п. 1, 2 розділу VI Положення про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів, затвердженого постановою правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, в редакції чинній на час зняття коштів з картки відповідача (надалі Положення), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 5.6 розділу VI Положення) .
Відповідно до п. 7 - 9 розділу VI Положення емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до пп. 5 ч. 4 розділу I цього Положення термін «негайно» - найкоротший строк протягом робочого дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення.
З відповіді банку на звернення відповідача вбачається, що  переказ грошових коштів у сумі 22 152 грн та 23 296 грн 04.10.2019 здійснено шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією відповідача. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить в Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього в банк надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Банк зазначив, що вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації.
Відтак відповідач, знаючи, що саме цей телефон є фінансовим телефоном  та у ньому мається додаток Приват24 для дистанційного обслуговування клієнтів Приват24 , у тому числі і для переказу коштів, мав негайно після виявлення викрадення мобільного телефону повідомити банк про викрадення телефону, заявити про блокування карти або звернутися до оператора мобільного зв`язку для блокування номеру телефону.
Проте будь - яких доказів  про те, що відповідач негайно повідомив банк не надано та відповідач на ці обставини не посилається. Вказуючи на те, що він повідомив банк 04.10.2019 відповідач не вказує ні час такого повідомлення, ні про спосіб повідомлення (шляхом звернення до відділення банку, шляхом повідомлення по телефону, не вказано номер телефону, з якого відбувалося таке повідомлення тощо).
Грошові ж кошти знято вже на наступний день після викрадення телефону.
Як вказувалося вище до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не мав волевиявлення на переказ коштів не є підставою для відмови у позові щодо стягнення кредитних коштів. А посилання апелянта на Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та на Положення Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням не можна визнати обгрунтованими.
При цьому відповідач може поновити свої права шляхом пред`явлення позову до особи, на користь якої здійснено переказ грошових коштів з рахунку відповідача або у разі встановлення кримінального правопорушення, до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд переклав на нього тягар доведення обставин, які є предметом доказування суперечать матеріалам справи, оскільки відповідач не посилався на будь - які обставини про негайне повідомлення ним банку про вибуття з його володіння фінансового телефону та не просив витребувати у позивача будь - які докази, у наданні яких банк йому відмовив. 
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що телефон було викрадено 04.10.2019 спростовуються повідомленням про початок досудового розслідування від                         19.10.2019, в якому зазначено дату та час викрадення 03.10.2019 приблизно о 01 год. 00 хв.
Доводи апеляційної скарги про  те, що судом не враховано позиції, викладені у постановах Верховного Суду у подібних правовідносинах не можна визнати обґрунтованими, оскільки у даній справі встановлено інші обставини.
Ухвалою суду від 10.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті зустрічного позову до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних коштів. 
Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд мав об`єднати обидва позови апелянт не оскаржує вищезазначену увалу суду та не вказує на будь - які порушення судом при вирішенні питання  про відмову у прийнятті зустрічного позову.
Відповідно ж до ч. 1 ст. суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Рішення в частині відмови у позові про стягнення процентів за користування кредитом та неустойки не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена 24.09.2021.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

Т. І. Ящук