ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

17 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/611/21
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1327/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,
із секретарем – Шкарупою Ю.В., 
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя, особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Ніжинський міжрайонний відділ реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Служба у справах дітей  виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року в частині судових витрат (місце ухвалення – м. Ніжин, дата складання повного рішення – 03.08.2021)  у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,
                                     В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 03.08.2021 позов ОСОБА_1 залишено без розгляду. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Литовченка Д.М. про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовлено повністю. Підставою залишення позову без розгляду є клопотання представника позивача адвоката Ващенко М.О. У задоволенні клопотання представника відповідача про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи відмовлено на підставі недоведеності стороною відповідача, що дії позивача є необґрунтованими, звернення позивача до суду є недобросовісним чи його дії є умисними.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду в частині відмови у стягненні судових витрат скасувати, вирішити питання про стягнення із позивача на користь відповідача понесених судових витрат у розмірі 10 000 грн та сплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у зв`язку з поданням ОСОБА_1 позовної заяви відповідачка змушена була звернутись за правовою допомогою до адвоката Литовченко Д.М., з яким було укладено відповідний договір про надання правової допомоги відповідно до умов якого гонорар адвоката за надання правової допомоги у даній справі складає фіксовану суму – 10 000 грн. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, адвокатом виконано умови договору, надані відповідні правничі послуги (загальний обсяг наданих послуг вимірювався у годинах та склав 17 годин), що підтверджується відповідним актом. Заявник звертає увагу суду на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу судом не враховано думку відповідача щодо поданої позивачем заяви про залишення позову без розгляду, не надав можливості дати свої свідчення, пояснення, для встановлення підстав щодо можливості стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд позбавив відповідача можливості надати свої аргументи та доводи необґрунтованості дій позивача.
Заявник у скарзі посилається, що необґрунтовані дії позивача є наслідком для стягнення судових витрат, оскільки у позовній заяві єдиною обставиною оспорювання батьківства позивачем зазначено те, що йому стало відомо, що батьком дитини ймовірно є інший чоловік, проте доказів наявності такої інформації позовна заява та додатки до неї не містять. Крім того, за заявою позивача була призначена судово-генетична біологічна експертиза ДНК, хоча факт батьківства позивача ніколи ніким не оспорювався. Відповідачка разом з донькою за власний рахунок їздила до м. Київ (несла тягар витрат), наражала себе на небезпеку захворіти на КОВІД- 19, для захисту своїх прав та прав дитини була вимушена звернутись до адвоката за наданням правничої допомоги. При цьому посилається на рішення Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц, в якому зазначені умови та підстави, за яких у разі залишення позову без розгляду за заявою позивача відповідачу компенсуються витрати, пов`язані з розглядом справи, за необґрунтовані дії позивача.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвала суду в частині залишення без розгляду позовної заяви сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення питання компенсації здійснених витрат на професійну правничу допомогу.
Судом встановлено, що у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.
З матеріалів справи вбачається, що згідно договору про надання правничої допомоги від 19.03.2021 правову допомогу ОСОБА_2 надавав адвокат Литовченко Д.М. (а.с. 30-31). Вказаним договором сторонами погоджено розмір гонорару – 10 000 грн (п. 4.1. Договору).
Матеріали справи містять ордер на надання правової допомоги ОСОБА_2 у Ніжинському міськрайонному суді адвокатом Литовченко Д.М. (а.с. 26), копію рахунку-фактури № 1 від 03.08.2021, в якому платником зазначено ОСОБА_2 , найменування: гонорар за послуги адвоката з надання правової (правничої) допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 19.03.2021 та згідно Акту прийняття-передачі виконаних робіт від 03.08.2021; до оплати: усього 10 000 грн без ПДВ (а.с. 53).
Відмовляючи відповідачу у стягненні витрат за надану правничу допомогу суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено, що дії позивача є необґрунтованими, звернення позивача до суду є недобросовісним чи його дії є умисними.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду №308/15007/15-ц від 15.05.2019 суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Звернення стороною позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Як вбачається, матеріали справи містять договір про надання правничої допомоги від 19.03.2021 ОСОБА_2 адвокатом Литовченко Д.М. (а.с. 30-31), за умовами якого погоджено розмір гонорару – 10 000 грн; ордер на надання правової допомоги (а.с. 26); копію рахунку-фактури № 1 від 03.08.2021 (а.с. 53).
17.09.2021 на електронну адресу суду апеляційної інстанції представником відповідача направлено заяву з додатком копії квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 15.09.2021 про сплату ОСОБА_2 згідно договору про надання правничої допомоги від 19.03.2021, рахунку від 03.08.2021, сплачена сума 10 000 грн (а.с. 86 зворот).
Установивши, що в поданій позивачем ОСОБА_1 заяві не міститься доказів необґрунтованості дій позивача, місцевий суд дійшов правильного висновку про безпідставність вимог щодо відшкодування понесених  відповідачем витрат.
З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги щодо необхідності звернення до адвоката, укладення договору про надання правової допомоги відповідно до умов якого гонорар адвоката за надання правової допомоги у даній справі складає фіксовану суму – 10 000 грн, подання відзиву на позовну заяву, не врахування думки відповідача щодо поданої позивачем заяви про залишення позову без розгляду, не допит, як свідка, та позбавлення відповідача можливості надати свої аргументи та доводи необґрунтованості дій позивача, не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду, оскільки  жодних інших підстав на підтвердження того, які саме дії позивача є необгрунтованими та протиправними наведено не було, при цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, як і посилання, що у позовній заяві єдиною обставиною оспорювання батьківства позивачем зазначено те, що йому стало відомо, що батьком дитини ймовірно є інший чоловік.
Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву, проїзд у зв`язку з проведенням судово-генетичної біологічної експертизи ДНК.
Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає собою підстави для задоволення вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки крім тверджень відповідача, які ні чим не підтверджено, не надано таких доказів, як до суду першої інстанції, так і до апеляційної скарги, отже є не спростованим висновок суду першої інстанції, що позивач діяв недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов чи мав на меті протиправну мету.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, порушень норм процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, не допущено. 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 03 серпня 2021 року в частині судових витрат залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Повний текст судового рішення складено 20.09.2021.

             Головуючий                                                         Судді: