ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 160/7139/20
адміністративне провадження № К/9901/26229/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Блажівської Н.Є., 
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України
на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2021 року (судді: Бишевська Н.А., Добродняк І.Ю., Семененко Я.В.)
у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України
до ОСОБА_1 
про стягнення суми податкового боргу,
1. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1.1. Короткий зміст позовних вимог
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (надалі також - Позивач; правонаступник - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі також - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу у розмірі 557040,85 грн. 
1.2. Обставини, що передували прийняттю оскаржуваного рішення 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року позов задоволено.
Не погодившись із цим рішенням, Відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.
Третій апеляційний адміністративний суд  ухвалою від 17 червня 2021 року поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкрив апеляційне провадження у адміністративній справі №160/7139/20.
30 липня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції клопотання про зупинення провадження у справі №160/7139/20 до набрання законної сили рішення Верховного Суду у  справі №200/1898/19.
Клопотання обґрунтоване касаційним переглядом справи  №200/1898/19 щодо оскарження ОСОБА_1 правомірності нарахування анульованого (прощеного) боргу  банківською установою.  
1.3. Короткий зміст ухвали  і мотиви її прийняття
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 160/7139/20 - задоволено. Провадження у справі №160/7139/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №200/1898/19.
Ухвалюючи це рішення, з посиланням пункт 3 частини другої  статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку  про наявність підстав для зупинення провадження у справі у зв`язку із тим,  що у провадженні Другої судової палати Касаційного цивільного суду перебуває справа №200/1898/19, предметом розгляду якої є правомірність нарахування податкового боргу ОСОБА_1 , стягнення якого є предметом спору в справі №160/7139/20.
2. КОРОТКИЙ ЗМІСТ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Позивач  звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив його скасувати і направити матеріали справи для продовження розгляду до суду  апеляційної інстанції.
Позивач стверджує, що у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави зупинення провадження у справі у силу того, що грошові зобов`язання, щодо стягнення яких заявлено позов, набули статусу узгоджених у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі №804/8142/17, якими відмовлено у задоволенні позову щодо скасування податкових повідомлень-рішень.
Позивач вважає помилковим висновки суду апеляційної інстанції щодо неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №200/1898/19, адже відкриття касаційного провадження у останній справі не може вважатися доказом неузгодженості податкового боргу. 
В обґрунтування своїх доводів Позивач наводить посилання на викладені Верховним Судом висновки у  постановах від 13 лютого 2018 року у справі №825/1070/17, від  7 липня 2021 року у справі №160/5698/20.
Також заявник касаційної скарги стверджує, що в оскаржуваному судовому рішенні апеляційний суд не обґрунтував наявності зв`язку між очікуваним рішенням Верховного Суду у справі №200/1898/19 та предметом позову у цій справі, в тому числі не конкретизував, у чому саме полягає об`єктивна неможливість розгляду справи.
3. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
3.1. Оцінка доводів учасників справи і висновку суду апеляційної інстанції 
Верховний Суд, обговоривши доводи касаційної скарги, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходить з такого. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За змістом вказаної статті суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Водночас у цій статті також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета спору.
З огляду на зазначені вимоги процесуального закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається, з предметом доказування в конкретній іншій справі; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, яка розглядається, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Як підтверджується змістом оскаржуваного судового рішення, апеляційний суд, зупиняючи провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №200/1898/19, вказав, що в провадженні Другої судової палати Касаційного цивільного суду перебуває справа №200/1898/19, предметом розгляду якої є правомірність нарахування податкового боргу ОСОБА_1 , стягнення якого є предметом спору в справі №160/7139/20.
Разом з тим, зміст наведених апеляційним судом обставин суперечать наявним у справі матеріалах.
Зміст встановлених судом першої інстанції обставин вказує на те, що податковий борг Відповідача виник згідно з податковими повідомленнями - рішеннями від 17 листопада 2017 року №0017731304, №0017751304, №0017741304.
Питання правомірності нарахування грошових зобов`язань на підставі цих податкових повідомлень-рішень від 17 листопада 2017 року №0017751304, №0017741304, №0017731304, за результатами  узгодження та несплати яких виник спір щодо стягнення податкового боргу, було предметом судового контролю саме у справі №804/8142/17. Вказане підтверджується даними, наведеними Позивачем у касаційній скарзі та даними з Єдиного реєстру судових рішень. 
Разом із тим, суд апеляційної інстанції зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №200/1898/19 та зазначив, що предметом позову останньої є правомірність нарахування податкового боргу ОСОБА_1 .
Так, в провадженні Другої судової палати Касаційного цивільного суду перебуває справа №200/1898/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк, про зобов`язання останнього подати до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми 1ДФ за 4 квартал 2015 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 997 330, 05 грн до податкового розрахунку за ознакою коду « 127» (інші доходи).
Отже, спір у справі №200/1898/19 стосується правомірності подання  АТ «Укрсоцбанк» до ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області розрахунку форми № 1ДФ за 4 квартал 2015 року щодо віднесення сум прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку за ознакою « 126», внаслідок чого у ОСОБА_1 , як платника податків, виник обов`язок з подання в установлені строки податкової декларації та сплати податку з доходів, отриманих як додаткове благо.
Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про те, що спір у  справі №200/1898/19 стосується правомірності нарахування податкового боргу ОСОБА_1 , стягнення якого є предметом спору в справі №160/7139/20.
Отже, зміст наведених обставин свідчить, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про зупинення провадження у справі №160/7139/20 до набрання законної сили рішення Верховного Суду у справі №200/1898/19, не навів, як цього вимагають вимоги процесуального закону, обставин, що вказують на зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається, з предметом доказування  у  справі №200/1898/19 та не зазначив чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи №160/7139/20. 
Суд апеляційної інстанції повинен був проаналізувати також і ймовірні наслідки ухвалення рішення за результатом розгляду справи №200/1898/19 та їхній взаємозв`язок із предметом і підставами цього позову, а також обґрунтувати неможливість самостійного встановлення і оцінки обставин (фактів), які є предметом судового розгляду.
Натомість оскаржене судове рішення такого обґрунтування не містить.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішення Верховного Суду у справі №200/1898/19 на підставі пункту 3 частини першої статті 236 КАС України.
3.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції  норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вважає що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Отже, допущені судом апеляційної інстанції порушення  є підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду, а тому вимоги касаційної скарги про скасування  ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2021 року підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 3, 345, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В 
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, задовольнити. 
Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 1 липня 2021 року скасувати.
Справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Н.Є. Блажівська
Судді                                                                                           О.В. Білоус
                                                                                                     І.Л. Желтобрюх