КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6572/2021                  
                                                                                                   справа № 759/17171/14-ц
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 12 липня  2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Суддя - доповідач:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                          Соколової В.В.
                                                  Поліщук Н.В.
            При секретарі             Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва, постановлену суддею Сенько М.Ф. у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 ,
 
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду першої інстанції із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, яку обґрунтував  тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 11373484000  від 18 липня 2008 року.
           Вказував, що 18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №11373484000 від 18.07.2008 року.
У зв`язку із наведеним, просив замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк»  на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», у виконавчих листах №759/17171/14-ц.
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача задоволено. 
У справі за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2017 року, що ухвалено в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11373484000 замінено  стягувача, що вибув, - Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк"  на правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова установа "Довіра та Гарантія. 
Не погоджуючись із рішенням суду,   ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені заяви в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції проігнорував подане ним клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю присутності на розгляді справи його представника, чим порушив право на захист своїх прав та унеможливив подання заперечень проти даної заяви.
Також зазначає, що надана заявником копія витягу з реєстру боржників викликає сумнів щодо відповідності його до оригіналу, оскільки копія не посвідчувалась нотаріально, що суперечить п.5.7 договору №1930/К від 18 вересня 2019 року.
У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну с каргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.
Представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»  в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києвавід 12 квітня 2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь  ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 11373484000  від 18 липня 2008 року в сумі 548772,07 грн та 2344, 41 грн судового збору, а всього 551 116, 48 грн.
18.09.2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу права вимоги №1930/К, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №11373484000 від 18.07.2008 року .
Задовольняючи заяву про заміну стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.52 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).
 Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору:
- купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК);
- дарування (ч.2 ст.718 ЦК);
- факторингу (глава 73 ЦК).
Згідно із ч. 5 ст. 15 закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
 Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. 
Таким чином, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Отже, згідно з вимогами чинного законодавства (ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.115 Закону України «Про виконавче провадження») заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
         Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, а тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи, заявником були подані до суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача, а тому колегія суддів доходить висновку про задоволення такої заяви та заміни стягувача його правонаступником.
Та обставина, що Додаток до Договору про відступлення права вимоги , де зазначено перелік кредитних договорів , за якими відступається право вимоги, не посвідчений нотаріально, на думку колегії суддів не є підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони стягувача, оскільки сам Договір про відступлення права вимоги вчинений у належній письмовій формі і нотаріально посвідчений , що  свідчить про дійсність укладеної угоди.
 Колегія суддів також не приймає доводи апелянта про те, що справа була  розглянута з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, так як ухвала про заміну сторони стягувача була винесена за відсутності  представника ОСОБА_1 , який звертався із клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату.
Відповідно до ч.3  ст.. 442 ЦПК України Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.
Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
         Із матеріалів справи вбачається, що сторона ОСОБА_1 була повідомлена про дату розгляду справи, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а тому колегія суддів не вбачає порушень цивільно-процесуального характеру при вирішенні даного питання.
Враховуючи викладене,  колегія суддів прийшла до висновку , що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції  без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 433, 442 ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 16 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду  протягом  тридцяти днів з  дня  складення  повного  судового рішення.
        
Повний текст постанови виготовлено  13 липня  2021 року.

 
Суддя - доповідач:

          Судді: