УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/3722/20
Провадження № 22-ц/4820/951/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 686/3722/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , поданою її представником ОСОБА_3 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року (суддя Бондарчук В. В., повне судове рішення складено 23 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що 06 жовтня 2017 року малолітній ОСОБА_6 у роздягальні спортзалу середньої загальноосвітньої школи-ліцей «Успіх» у місті Славута наніс ОСОБА_2 два удари кулаком в обличчя і після падіння останнього на підлогу три удари ногами по тулубу. Внаслідок завданих ударів сину були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струс головного мозку, підшкірних гематом обличчя, синців у ділянці правого та лівого ока, підшкірної гематоми шиї з осадженням її правої бокової поверхні, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України. У результаті протиправних дій останнього заподіяна матеріальна та моральна шкода. На придбання медикаментів понесли витрати у розмірі 2172,94 грн. Син переніс фізичний біль, емоційний стрес, що супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, страху за своє здоров`я і життя. Він був позбавлений можливості відвідувати школу, спілкуватися з друзями та однокласниками. За шкоду, завдану малолітнім ОСОБА_6 , відповідальність несуть його батьки.
       Тому позивачка просила стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на її користь 2172,94 грн матеріальної шкоди і 50000 грн моральної шкоди.
       Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 1983,20 грн і моральну шкоду у сумі 8000 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
        ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у частині визначення розміру морального відшкодування, в апеляційній скарзі просить його скасувати у цій частині та ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідачів 50000 грн моральної шкоди і витрат на правничу допомогу. Посилається на незаконність і необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права. При визначенні розміру морального відшкодування суд не врахував вимоги щодо розумності і справедливості та позицію відповідачів і самого ОСОБА_6 , які не визнали своєї вини, не вибачились, що вплинуло на витрачений час для відновлення порушеного права. Суд не взяв до уваги тривалість вимушених змін у житті позивача, що вона була змушена перевести сина в іншу школу та звертатись за допомогою до психологів.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що 06 жовтня 2017 року малолітній ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин умисно наніс два удари кулаком руки в обличчя ОСОБА_2 , а після його падіння на підлогу ще три удари ногами по тулубу, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми легкого ступеня - струсу головного мозку, підшкірних гематом обличчя, синців в ділянці правого та лівого ока, підшкірної гематоми шиї з осадженням її правої бокової поверхні, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вина неповнолітнього ОСОБА_6 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, встановлена ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2018 року. До ОСОБА_6 застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження (а.с. 7-9).
У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Славутської ЦРЛ з 06.10.2017 по 13.10.2017. Діагноз - ЗЧМТ. Струс головного мозку. Підшкірні гематоми обличчя. З 14.10.2017 по 20.10.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Славутської ЦРЛ. Діагноз - Наслідки черепно-мозкової травми. Астетно-невротичний синдром. ВСД по гіпотонічному типу. Сноходіння, сноговоріння (а.с. 11).
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
При частковому задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що моральна шкода, завдана ОСОБА_2 внаслідок вчинення малолітнім ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, підлягає відшкодуванню батьками винної особи у солідарному порядку.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
На підставі частин 1, 2 і 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини 1 статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначив з урахуванням характеру правопорушення, характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав ОСОБА_2 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про заниження судом першої інстанції розміру морального відшкодування.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував позицію відповідачів, що призвела до збільшення затрат часу для відновлення порушеного права, не заслуговує на увагу, оскільки час витрачений для захисту порушеного права не є належною правовою підставою для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги про тривалість вимушених змін у житті ОСОБА_2 , необхідність звернення до психологів, що впливає на визначення розміру морального відшкодування, не можуть бути взяті до уваги, так як не підтверджені доказами.
Питання розподілу судових витрат суд першої інстанції вирішив відповідно до вимог частини 1 і пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог (19,13 %). 
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подану її представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 01 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай 

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта