ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2021 р.           Справа№ 922/3805/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Станіка С.Р. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.
за участю представників згідно протоколу судового засідання від 08.07.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Альянс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 (повний текст ухвали складено та підписано 23.04.2021)

у справі №922/3805/20 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Фермерського господарства «Альянс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд»
про визнання недійсним договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020

в с т а н о в и в:

Позивач - Фермерське господарство «Альянс» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» про визнання недійсним договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020, укладеного між ФГ «Альянс» та ТОВ «Кернел-Трейд».
22.12.2020 Господарський суд Харківської області задовольнив клопотання відповідача та постановив передати матеріали справи № 922/3805/20 за позовом Фермерського господарства «Альянс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» про визнання недійсним договору за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
14.01.2021 Господарський суд міста Києва прийняв справу до свого провадження, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 23.02.2021, задовольнив клопотання позивача про витребування оригіналу доказу та витребував від Східного апеляційного господарського суду оригінал письмового доказу - договору поставки № ХРВ21-03952 від 17.08.2020, про що постановив відповідну ухвалу.
28.01.2021 від відповідача у справі надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді (у порядку п. 7 ч. 1  ст. 226 ГПК України).
05.04.2021 від позивача надійшли заперечення проти клопотання позивача про залишення позову без розгляду, в яких    позивач просив суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 позовну заяву Фермерського господарства «Альянс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» про визнання недійсним договору залишено без розгляду.
Суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, керуючись положеннями п. 7 ч. 1  ст. 226 ГПК України з огляду на наступне:
- договір, укладений між сторонами, містить третейське застереження щодо розгляду спору між сторонами щодо недійсності договору у третейському суді;
- від відповідача у даній справі до початку розгляду справи по суті надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді;
- суд не вбачає підстав для визнання такого застереження недійсним, таким, що втратило чинність чи таким, що неможливо виконати.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, Фермерське господарство «Альянс» звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №922/3805/20 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такою, що обмежує позивача у праві на доступ до правосуддя, справедливий розгляд спору.
Позивач заперечує щодо висновку суду про те, що третейська угода не визнавалась судом недійсною та її недійсність прямо не передбачено законом, зазначаючи при цьому, що позивач звернувся до суду для вирішення питання щодо дійсності договору поставки разом із арбітражною угодою, а суд повинен був вирішити питання щодо її дійсності, чинності та виконуваності. 
Скаржник зазначає, що докази, які свідчать про усталений характер відносин сторін та усталену позицію сторін щодо розгляду їх спорів Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у матеріалах справи не містяться, тому висновки суду щодо цього не відповідають обставинам справи, а докази відповідача на підтвердженням усталених відносин між сторонами, на думку апелянта, були прийняті судом із порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.
На переконання позивача, наявність висновків Верховного Суду у справі № 875/3300/20, що стосуються визначення легітимності реєстрації і статусу Всеукраїнської громадської організації «Український правовий союз» не спростовує невідповідності Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» ознакам незалежності та безсторонності. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №922/3805/20 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Чорногуз М.Г., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Альянс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2021, розгляд справи призначено на 10.06.2021.
У зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. 10.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.06.2021 у справі №922/3805/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко     О.В., судді: Станік С.Р., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 справу №922/3805/20 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 17.06.2021.
15.06.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника Фермерського господарства «Альянс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване необхідністю участі адвоката Оріщенко Н.С. в інших судових засіданнях, які були призначені раніше, ніж у даній справі. У зв`язку з цим, представник апелянта просив відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату.
У зв`язку з перебуванням судді Куксова В.В. з 14.06.2021 до 18.06.2021 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 15.06.2021 у справі №922/3805/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко  О.В., судді: Станік С.Р., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 справу №922/3805/20 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 08.07.2021.
05.07.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника Фермерського господарства «Альянс» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване перебуванням адвоката Оріщенко Н.С. у відпустці. Також повідомлено, що представництво інтересів Фермерського господарства «Альянс» здійснює виключно зазначений адвокат. З урахуванням вказаного, представник позивача просив відкласти розгляд апеляційної скарги на іншу дату.
У судове засідання 08.07.2021 з`явився представник відповідача, надав свої пояснення та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, що надійшло до суду 05.07.2021, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:
1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;
2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;
3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;
4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
Частиною 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
У поданому клопотанні представник позивача посилається на перебування адвоката Оріщенко Н.С. у відпустці та повідомляє, що представництво інтересів Фермерського господарства «Альянс» здійснює виключно вказаний адвокат.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що позивач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Крім того, у випадку неможливості направити до суду свого представника, позивач міг здійснити самопредставництво в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.
Разом з тим, позивач висловив свою позицію щодо спору шляхом подання апеляційної скарги, а подане представником клопотання про відкладення не містить обґрунтування обов`язковості участі представника у судовому засіданні. 
Відтак, колегія суддів з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, відхиляє клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, а з урахуванням обставин справи та наявних в ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника позивача.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження відповідач отримав 20.05.2021 та 21.05.2021 - на юридичну та поштову адреси відповідно, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи зазначене, керуючись приписами частини 3 статті 263 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи,  дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання недійсним договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020, укладеного між ФГ «Альянс» та ТОВ «Кернел-Трейд» з підстав відсутності з боку позивача волевиявлення до укладання відповідного договору, а також не підписання такого договору головою позивача - Юрковою Л.В. (за твердженням, позивача підпис вказаної особи на договорі є підробленим).
Відповідно до умов договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 (копія якого наявна в матеріалах справи) позивач, як продавець, зобов`язався поставити, а відповідач, як покупець, прийняти та оплатити товар українського походження, а саме насіння соняшнику в кількості 1     200, 00 тон (+/- 2%) загальною попередньою вартістю 12  798 600, 00 грн з ПДВ.
У п. 6.2.1. договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 сторони дійшли згоди, що усі спори, розбіжності, вимоги або претензії, що виникнуть у зв`язку з ним або витікають з нього, у тому числі пов`язані з виконанням, порушенням, припиненням дійсністю або недійсністю цього договору, можуть бути передані зацікавленою стороною на розгляд третейського суду та підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» (місцезнаходження: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 8) у відповідності з його Регламентом, який є невід`ємною частиною третейського застереження. Місцезнаходження, найменування сторін, місце та дата укладання третейського застереження, є тотожними до реквізитів, зазначених у договорі. Третейський суд складається з одного третейського судді.
Отже, договір поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020, укладений між сторонами, містить третейське застереження щодо розгляду спорів між сторонами, в тому числі щодо недійсності договору, у третейському суді.
За змістом статті 1 Господарського процесуального кодексу України   цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.
За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626, ч.   1 ст. 628 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Згідно з статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.
Статтею 12 Закону України «Про третейські суди» встановлено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.
Згідно з ч. 5 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.
Право сторін на передачу спору для вирішення третейським судом також передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 3 статті 22 ГПК України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
При цьому, суд наголосив, що укладена між позивачем та відповідачем третейська угода у вигляді третейського застереження в договорі поставки № ХРВ21-03952 від 17.08.2020, не визнавалася судом недійсною. Крім того, недійсність зазначеної третейської угоди прямо не передбачено законом, тому вона є такою, що за наслідком укладення створює для сторін права та обов`язки.
У третейській угоді у вигляді третейського застереження у договорі поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 чітко визначено, що усі спори, в тому числі пов`язані з дійсністю або недійсністю цього договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз».
Приписами статті 627 встановлено свободу договору та передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність процесуальних підстав для залишення позову без розгляду, оскільки договір укладений між сторонами містить третейське застереження щодо розгляду спорів між сторонами, в тому числі щодо недійсності договору, у третейському суді, від відповідача у даній справі до початку розгляду справи по суті надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, і у суду відсутні підстави для визнання такого застереження недійсним, таким, що втратило чинність чи таким, що неможливо виконати, та в силу приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України залишив позов без розгляду.
Апелянт не погоджується з таким висновком суду та вважає оскаржувану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також такою, що обмежує позивача у праві на доступ до правосуддя, справедливий розгляд спору.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, перевіривши матеріали справи, врахувавши доводи сторін, зазначає наступне. 

Позивач заперечує щодо висновку суду про те, що третейська угода у вигляді третейського застереження у договорі поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 не визнавалась судом недійсною та її недійсність прямо не передбачено законом, зазначаючи при цьому, що позивач звернувся до суду для вирішення питання щодо дійсності договору поставки разом із арбітражною угодою, а суд повинен був вирішити питання щодо її дійсності, чинності та виконуваності. 
При цьому, суд відзначає, що укладаючи третейське застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до третейського суду будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого договору (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери третейського застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від третейського розгляду і заперечувати компетенцію третейських суддів, посилаючись на недійсність договору, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву третейського розгляду (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №910/13366/18).
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі  №906/493/16 викладено правовий висновок про те, що:
- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог    ГПК України    клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому    законом    порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;
- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;
- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.
Суд звертає увагу, що третейська угода у вигляді третейського застереження у договорі поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 не визнана недійсною, не втратила чинності, відтак, беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, така третейська угода може бути виконана.
Судом враховано заперечення позивача стосовно залишення позову без розгляду з тих підстав, що предметом позову у даній справі є саме недійсність договору, з підстав відсутності з боку позивача волевиявлення до укладання відповідного договору (не підписання договору позивачем).
Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, при розгляді клопотання про залишення без розгляду позову і направлення сторін до арбітражу повинен вирішити питання дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди. Правова природа третейського застереження проявляється в тому, що третейське застереження є незалежним (автономним) від інших умов договору. Тобто, третейське застереження є чинним навіть у разі коли договір, в якому міститься третейське застереження, розірваний, визнаний недійсним або ж за ним припинилися зобов`язання.
Суд першої інстанції послався на те, що відповідачем до матеріалів справи подані докази існування між сторонами тривалих договірних правовідносин, що передували укладанню спірного договору, із яких вбачається, що між сторонами були укладені 14.02.2020 договір поставки № ХРВ20-31861, 27.09.2019 договір поставки № ХРВ20-16274, 16.08.2019 договір поставки № ХРВ20-11304 та 15.01.2020 договір поставки № ХРВ20-29372. Вказані договори містять, як і спірний договір, третейське застереження щодо розгляду спорів між сторонами Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз».
Тобто на переконання суду першої інстанції ті обставини, що інші виконані договори, укладені між сторонами, містять аналогічні умови, в тому числі ідентичне третейське застереження, свідчать про усталений характер правовідносин сторін та усталену позицію сторін щодо розгляду їх спорів арбітражем.
Натомість, скаржник зазначає, що докази, що свідчать про усталений характер відносин сторін та усталену позицію сторін щодо розгляду їх спорів Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» у матеріалах справи не містяться, тому висновки суду щодо цього не відповідають обставинам справи, а докази відповідача на підтвердженням усталених відносин між сторонами, на думку апелянта, були прийняті судом із порушенням норм Господарського процесуального кодексу України.
Колегією суддів перевірено, що відповідачем 19.04.2021 разом з клопотанням про залучення письмових пояснень до матеріалів справи (а.с.197-220) надано зокрема копії вищевказаних договорів поставки, укладених між Фермерським господарством «Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд».
Беручи до увагу заперечення апелянта щодо прийняття судом першої інстанції вказаних документів, судова колегія звертає увагу, що частиною 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Однак, враховуючи, що відповідачем на підтвердження своєї позиції надано до суду копії вказаних договорів, укладених між Фермерським господарством «Альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд», та беручи до уваги зміст вищевказаної статті, колегія суддів відхиляє наведені доводи відповідача про порушення судом першої інстанції вимог Господарського процесуального кодексу України щодо прийняття доказів. 
Крім того, як правильно вказав суд першої інстанції, відповідачем додано до матеріалів справи докази, із яких вбачається, що позивач звертався до відповідача із пропозицією щодо внесення змін до спірного договору від 04.09.2020  (а.с.206), що також свідчить на користь дійсності третейського застереження.  
Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.
Апелянт зазначає, що при розгляді клопотання відповідача про залишення позову без розгляду з підстави наявності між сторонами третейського застереження, Господарський суд міста Києва повинен був самостійно вирішити питання щодо дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди.
Враховуючи викладене вище, перевіривши доводи апелянта та висновки суду першої інстанції, колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції вирішувалось питання щодо дійсності, чинності та виконуваності арбітражної угоди, що спростовує доводи скаржника про не вчинення судом таких дій, та зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання третейського застереження недійсним, таким, що втратило чинність чи таким, що неможливо виконати.
Також скаржник вважає, що Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» не відповідає ознакам незалежності та безсторонності.
При цьому, судом враховано, що законність створення та діяльності Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», а також легітимність прийнятих ним рішень встановлена в постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 875/3300/20, з огляду на що доводи апелянта про невідповідність вказаного третейського суду ознакам незалежності та безсторонності судом відхиляються.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що сторони погодили у третейському застереженні у договору поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 передачу спорів саме до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз», отже презюмували легітимність його діяльності та рішень (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 875/3300/20).
Щодо посилань апелянта на обмеження його права на доступ до правосуддя судова колегія зазначає наступне.
Укладення сторонами Третейської угоди являло собою не «відмову від можливого звернення до суду», а обрання ними третейського вирішення можливого спору (спорів) як особливої форми судового захисту; як зазначено в статті 3 Закону України «Про третейські суди», завданням третейського суду є захист майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних чи юридичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення спорів відповідно до закону.
У такому разі йдеться не про «делегування функцій судів» (яке забороняється  статтею 124 Конституції України), а про третейський розгляд з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб (частина перша  статті 1 названого Закону). Такий спосіб вирішення можливих спорів був обраний сторонами Третейської угоди свідомо і добровільно, й відтак підстав вважати його протиправним не вбачається (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі 915/109/18). 
З урахуванням вказаного вище, доводи скаржника про обмеження його права на доступ до правосуддя оскаржуваною ухвалою колегія суддів відхиляє та не вбачає у даному випадку обмеження права позивача на доступ до правосуддя, оскільки судом встановлено, що третейська угода у вигляді третейського застереження у договорі поставки №ХРВ21-03952 від 17.08.2020 не визнана недійсною, не втратила чинності, відтак, беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, така третейська угода може бути виконана.
Також судом враховано, що третейське застереження є умовою договору щодо порядку вирішення спорів, яка визначена ними свідомо та добровільно, та яка за певних умов є обов`язковою до виконання сторонами в силу ст. 629 Цивільного кодексу України.
Відтак, апеляційний господарський суд не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства та перевіривши аргументи апелянта, визнає обґрунтованим застосування п. 7 ч.  1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та залишення позову без розгляду.
Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.  74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування судом першої інстанції п. 7 ч.  1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України та залишення позову без розгляду.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №922/3805/20 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.
На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку зі залишенням без змін ухвали місцевого господарського суду, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Альянс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №922/3805/20 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі №922/3805/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Фермерське господарство «Альянс».
4. Матеріали справи №922/3805/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.
        
Повний текст підписано після виходу судді з відпустки 27.07.2021

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                С.Р. Станік