КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

		

єдиний унікальний номер справи №372/3011/2020
номер провадження №22-ц/824/8754/2021
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ                                УКРАЇНИ
 
29 червня 2021 року  Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді 	          Білич І.М.,	
суддів	                          Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.,	
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - Омельченка Євгена Володимировича, на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В.,
по цивільній справі № 372/3011/2020 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
                                                           в с т а н о в и л а :                                 
 
У вересні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 558 грн. 68 коп. Обгрунтовуючи, позовні вимоги тим, що 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFС10072967310 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що є порушенням умов кредитного договору та положень ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. У зв`язку з чим, станом на 13 серпня 2020 року його заборгованість склала 21 558 грн. 68 коп., та складалася з: 14 997,70 грн. - заборгованість за кредитом; 6 260,98 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом та 300,00 грн. - штрафи.
 
Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість в розмірі 14 997 грн. 70 коп. за кредитним договором №SAMABWFС10072967310 від 22 жовтня 2019 року, судовий збір в розмірі 1462 грн. 15 коп. 
У задоволенні інших вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафам скасувати, постановити нове  рішення про задоволення вимог у повному обсязі.
Вказуючи при цьому на необґрунтованість висновків суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин справи, зокрема те, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Боржник користувався кредитом, а відповідно до ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, фактичне прийняття пропозиції та сплата періодичних платежів є акцептом. До матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту банку, а й паспорт споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка", в якому чітко зазначені всі умови кредитування, строки, процентна ставка, та інші умови кредитування. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема,  електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме -його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч. Таким чином, скаржник наголошував, що судом першої інстанції  необґрунтовано відмовлено у стягнення відсотків та штрафів, оскільки такі умови сторонами погоджувались.
 
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
Відповідно  до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у  справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного  провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції  без повідомлення учасників справи.
У порядку ч. 13 ст. 7  ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 22 жовтня 2019 року укладений кредитний договір №SAMABWFС10072967310 на отримання кредитної картки, шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі (44,40 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. 
 
Частково задовольняючи позовні вимоги, а саме  щодо стягнення непогашеної суми тіла кредиту в розмірі 14 997,70 грн., суд першої інстанції керувався  положеннями ст.ст. 598, 629 ЦК України, вказуючи, що договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, або виконанням проведеним належним чином - ст. 599 ЦК України. Враховуючи допущені ОСОБА_1 порушення умов кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, надання належних доказів на підтвердження обставин щодо отримання відповідачем кредитних коштів, які знімались ОСОБА_1  у період жовтня 2019 року по червень 2020 року, суд вказував на порушення прав банку, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги не містять у собі посилань на невідповідність висновків суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, рішення суду в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та штрафу, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості вимог позивача. Зазначаючи, що в даній справі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).
При  цьому, споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки  - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
А відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ «Акцент-Банк» дотрималося вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження зі споживачем (правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідно до принципу справедливості, добросовісності та розумності неможливе покладення на слабшу сторону договору - споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору.
Суд вважав, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
 
Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами у розмірі 6260, 98 грн., а також штраф у розмірі 300, 00 грн. за несвоєчасну сплату кредиту.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», які розміщені на офіційному сайті, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.
Однак, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
 
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с. 6 -7).
Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до ст. 12 Закону України  "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема,  електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, яку він підписав власноруч.
 
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 81 ЦПК України не врахував те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.
Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору  та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. (а.с. 5 зворот),
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч. ч.1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості ( правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду №284/157/20 від 02 грудня 2020 р).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позивача  щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами та штрафів підлягає скасуванню з постановленням нового рішення у цій частині, а саме стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 6260, 98 грн. та штрафу у розмірі 300, 00 грн.
 
У не оскаржувальній частині (стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 997 грн. 70 коп) рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року  залишити без змін.
 
Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, понесені стороною по розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 2102,00 грн. та апеляційної інстанції відповідно в розмірі  3 153, 00 грн., всього - 5255,00 гривень.
 
Керуючись ст.ст. 7, 368, 369, 374, 376, 381-384, 387  ЦПК України, колегія суддів, -
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - Омельченка Євгена Володимировича - задовольнити.  
Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року  скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та штрафу та постановити в цій  частині нове судове рішення, за яким;
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» заборгованість за процентами у розмірі 6260, 98 (шість тисяч двісті шістдесят гривень дев`яносто вісім копійок), штраф у розмірі 300, 00 (триста гривень). 
У не оскаржувальній частині заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-банк» судовий збір в розмірі 5255 ( п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень)
У не оскаржуваній  частині заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2021 року,  залишити без змін.
 
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-банк» (адреса: м. Дніпро вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080, МФО 307770, р/р № НОМЕР_1 )
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКП: НОМЕР_2 ). 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя - доповідач:                                
Судді: