УХВАЛА

02 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  903/770/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Кондратової І.Д.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ"

на рішення Господарського суду Волинської області
(суддя - Дем`як В. М.)
від 03.03.2021

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Олексюк Г.Є., судді - Мельник О.В. , Петухов М.Г.)
від 24.06.2021

у справі за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову на стороні відповідача  Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕДИТ ФАКТОР ГРУП" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Кухлевська Мирослава Валеріївна 
про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 1 365 500 грн
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРЦТ ПЛЮС ЛТД"
про визнання недійсним п. 4.1 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020, 

ВСТАНОВИВ:

1.          Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.03.2021 первісний позов задоволено. Розірвано попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.08.2020, укладений між ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" та ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. за реєстровим №2028. Стягнуто з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом суму подвійного розміру отриманого авансу за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 365 500,00 грн та судовий збір. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

2.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

3.          09.07.2021 відповідач за первісним позовом звернувся з касаційною скаргою (16.07.2021 до Верховного Суду надійшла аналогічна за змістом касаційна скарга), в якій просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити повністю.

4.          Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке. 

5.          Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

6.          Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

7.          Отже, при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 

8.          Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою касаційного оскарження скаржник вважає наявність випадків, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України. 

9.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

10.            У цьому випадку необхідно чітко вказати:   норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;   навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;  навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;  обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11.          Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02.09.2019 у справі №  911/1274/18, при цьому, не зазначає норму матеріального права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні, а також обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

12.          Також підставою касаційного оскарження скаржник визначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України).

13.          Водночас, скаржник не вказує, яку саме норму матеріального права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, єдину практику застосування якої необхідно сформувати.

14.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає порушення судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися у спірних правовідносинах.

15.          Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

16.          При цьому, обґрунтовуючи  подібність правовідносин,  як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 ГПК України, необхідно враховувати, що  подібність правовідносин  визначається за відповідними критеріями.

17.          Критеріями визначення подібності правовідносин в іншій аналогічній справі є: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет) (ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19).

18.          Крім того, Верховний Суд зауважує, що у разі, якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини 2 цієї статті.  Водночас, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК України.

19.          В касаційній скарзі скаржник зазначає щодо порушення судом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України, оскільки не досліджено у повному обсязі зібрані у справі докази, що є підставою для скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд, натомість, заявник не визначає підставу касаційного оскарження, передбачену статтею 287 цього Кодексу.

20.          З огляду на зазначене, таке обґрунтування касаційної скарги не відповідає вимогам статті 290 ГПК України та є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

21.          Також відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

22.          Вирішуючи питання щодо обов`язку скаржника сплатити судовий збір у встановлених порядку і розмірі, суд виходить з того, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011.

23.          За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

24.          Відповідно до абзацу 1 частини 3 статті 6 Закону України ''Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

25.          ТОВ "АРЦТ ПЛЮС ЛТД" звернулось з позовом, в якому заявлено майнову і немайнову вимоги, у 2020 році. 

26.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 грн.

27.          Отже, відповідно до вимог касаційної скарги (оскарження судових рішень в частині задоволення первісних позовних вимог) та ціни позову, заявник за подання касаційної скарги повинен був сплатити судовий збір у розмірі 45 169, 00 грн (200 % від (1 365 500,00 грн х 1,5% + 2 102,00 грн (1 вимога немайнового характеру)).

28.          До касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

29.          Тому заявнику необхідно сплатити зазначену суму судового збору та надати суду оригінал відповідного платіжного доручення.

30.          Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

31.          Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 234, 288, 290, пункту 5 частини 2,  пункту 2 частини 4 статті 290, частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІК НЕРУХОМІСТЬ" на рішення Господарського суду Волинської області від 03.03.2021 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 у справі № 903/770/20 залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом, надавши суду: 

- уточнену редакцію касаційної скарги, в якій чітко зазначити неправильно застосовані судами попередніх інстанцій норми матеріального права з відповідними обґрунтуваннями щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 3 частини 2 статті 287 ГПК України, а також підставу касаційного оскарження щодо порушення норм процесуального права, передбачену статтею 287 ГПК України, з доказами надіслання копій відповідних уточнень (змін) до касаційної скарги іншим учасникам справи;

- документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 45 169,00 грн.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                               І. Кондратова