КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
Справа №755/18748/20                                      Головуючий у 1 інстанції: Марфіна Н.В. 
Провадження №22-ц/824/11425/2021              Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
21 вересня 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді                                       Гаращенка Д.Р.
суддів                                                    Сержанюка А.С., Сушко Л.П.,
за участю секретаря                                    Стеблиненко А.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стилвейл», про скасування наказу МТСБУ №2270 від 11 березня 2020 року,-
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до МТСБУ, третя особа: ТОВ «Стилвейл», про скасування наказу МТСБУ №2270 від 11 березня 2020 року, в якому просила скасувати наказ МТСБУ №2270 від 11 березня 2020 року про сплату відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 5649,37 грн ТОВ «Стилвейл».
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12 квітня 2018 року на перехресті вулиць Саратовської та Краснодарської у м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить ТОВ «Стилвейл». 
Розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю Toyota, д.н.з.НОМЕР_2 , визначався рахунком-фактури станції технічного обслуговування №СМ00010465 від 20 квітня 2018 року та страховим актом, який був складений ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». 
У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 договору страхування ТОВ «Стилвейл» звернулося до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про отримання відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. 
МТСБУ сплатило на рахунок ТОВ «Стилвейл» регламенту виплату у розмірі 5649,37 грн, у зв`язку з чим МТСБУ звернулось до ОСОБА_1 з регресним позовом. 
Наказ МТСБУ №2270 від 11 березня 2019 року про відшкодування шкоди є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки законодавством передбачено вичерпний перелік документів, що визначають розмір оцінки шкоди і які можуть бути підставою для наказу про відшкодування шкоди, а саме, оцінка КТЗ, звіт про оцінку КТЗ, акт оцінки КТЗ та висновок експертного дослідження. ТОВ «Стилвейл» таких документів не надало.
Рахунок-фактура і страховий акт не є документами, на підставі яких МТСБУ може проводити регламенту виплату щодо відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 5649,37 грн.
Визначення суми збитку на підставі рахунку-фактури станції технічного обслуговування СМУ №00010465 від 20 квітня 2018 року та страхового акту ПрАТ «УПСК» є незаконною. 
Окрім того, ТОВ «Стилвейл» звернулось з повідомленням про настання страхового випадку до МТБУ 10 січня 2019 року, тобто через 304 днів з моменту настання ДТП.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стилвейл», про скасування наказу МТСБУ №2270 від 11 березня 2020 року відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції, не повно з`ясувавши обставини справи: порядок і строки звернення ТОВ «Стилвейл» до МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не правильно застосував норми матеріального права: замість Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосував Закон України «Про страхування» прийшов до помилкового висновку (своєчасність звернення ТОВ «Стилвейл» до МТСБУ з повідомленням про ДТП), що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Так, повідомлення ТОВ «Стилвейл» про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» протягом 3 днів з дня її настання за договором добровільного страхування не є тотожним повідомленню про дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ.
Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази належного встановлення розміру відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Toyota», д.н.з.НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Стилвейл», в результаті ДТП (звіт про оцінку КТЗ, акт оцінки КТЗ, висновок експерта, висновок експертного дослідження).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні адвокат Кравцов В.Ю. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.
Представники МТСБУ та ТОВ «Стилвейл»у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.
Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Кравцова В.Ю. представника ОСОБА_1 ,вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків. Передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с. 66-67)
Згідно даної постанови суду 12 квітня 2018 року о 15 год 47 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_3 , по вул. Краснодарській, 43\8, на перехресті з вул. Саратівська в м. Києві, не зайняла відповідне крайнє положення та перед початком руху не впевнилася у безпечності, в наслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Краснодарській та здійснював поворот ліворуч. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
20 березня 2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ТОВ «Стилвейл» укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070, предметом страхування якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу - автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 43-49)
У ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Відповідно до п.20.1.6 Договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070 у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов`язаний письмово повідомити страховика шляхом подання заяви-повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, протягом  двох робочих днів з дня її настання із зазначенням причин, обставин, характеру події і розмірі збитків.
За умовами п. 16 Договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070 вартість матеріального збитку встановлюється згідно з розцінками гарантійної станції технічного обслуговування. 
У п. 10.3, п. 13 Договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070 визначено, що страхова сума за договором становить 564 937 грн; франшиза за іншими страховими випадками без вини водія становить 1% від страхової суми, зазначеної в п. 10.3 Договору.
За положеннями ч. 16, 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно рахунку-фактури №СМУ00010465 від 20 квітня 2018 року ТОВ «Саміт Моторз Україна» вартість робіт становить 73 135,16 грн. (а.с. 56-57)
Відповідно до страхового акту №КАСКО/176/000/18/003 від 21 травня 2018 року розмір страхового відшкодування становить 67 485 грн 79 коп. за вирахуванням безумовної франшизи 5 649 грн 37 коп.). (а.с. 58)
22 травня 2018 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувало на рахунок ТОВ «Саміт Моторз Україна» грошові кошти в розмірі 67 485 грн 79 коп. на ремонт автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 59)
ТОВ «Стилвейл» суму 5 649 грн 37 коп. самостійно сплатило ТОВ «Саміт Моторз Україна», що підтверджується Актом виконаних робіт від 14 червня 2018 року та платіжним дорученням №111 від 14 червня 2018 року. (а.с. 62-63)
З матеріалів справи вбачається, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.
Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
10 січня 2019 року ТОВ «Стилвейл» подало до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди у розмірі 5 649 грн 37 коп., що є невиплаченою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» франшизою. (а.с. 37)  
11 березня 2019 року МТСБУ видало наказ №2270 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ «Стилвейл», у зв`язку з чим виплатило на користь ТОВ «Стилвейл» відшкодування в розмірі 5 649 грн 37 коп. (а.с. 31, 38)
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Відповідно до п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.
Рішенням Шевченківського районним судом міста Києва від 17 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ грошові кошти у розмірі 5649,37 грн. (а. с. 66-67)
Із наведеного вбачається, що МСТБУ відшкодовано ТОВ «Стилвейл» суму в розмірі 5 649 грн 37 коп., що є франшизою, яка передбачена та обчислена за умовами п. п. 13 Договору добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070, укладеного між ТОВ «Стилвейл» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
Відтак, зазначеним вище спростовуються доводи апелянта щодо відсутності доказів належного встановлення розміру відшкодування шкоди, завданої автомобілю «Toyota», д.н.з. НОМЕР_2 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюються на правовідносини, які виникли між МТСБУ та ТОВ «Стилвейл», оскільки ТОВ «Стилвейл» у порядку, передбаченому Договором добровільного страхування наземного транспорту (Автокаско) №АЗ~176/000/18 0000070, повідомила свого страховика про настання стразового випадку.
Встановивши фактичні обставини, суд першої інстанції правильно визначив правову природу цивільних відносин між сторонами, а доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками суду щодо встановлених обставин справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 22 вересня 2021 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                      А.С. Сержанюк
 
                                                                                                 Л.П. Сушко