ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/2862/21                                 Головуючий в 1 інст. Стеценко А.В.
Провадження № 33/807/470/21                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
29 червня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – захисника Сльоти Олександра Васильовича на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючу, громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200,00 гривень з позбавленням права керування всіма транспортними засобами на 1 рік. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 за ст. 139 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.  
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 гривень. 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2021 серії ДПР18 № 024251, 05.03.2021 о 23 год. 22 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, біля буд. 172, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «Volkswagen T-Roc» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest6820» та в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР. Від керування транспортним засобом відсторонена, шляхом евакуації транспортного засобу, про повторність попереджена. У зв`язку із вищевикладеним, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2021 серії ДРП18 № 024252, 05.03.2021 р. о 23 год. 22 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, біля буд. 139, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen T-Roc» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припарковані автомобілі «ЗАЗ Daewoo» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , «BMW Е87/1181» з реєстраційним номером НОМЕР_3 , та скоїла наїзди на сіті-лайти, чим порушила п.п 10.1, 13.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. У зв`язку із вищевикладеним, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2021 серії ДРП18 №024253, 05.03.2021 р. о 23 год 22 хв в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, біля буд. 141, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen T-Roc» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не впевнилась в безпечності та скоїла наїзд на сіті-лайти в кількості 3-х штук, чим порушила п. 10.1 ПДР. Внаслідок ДТП транспортний засіб та сіті-лайти отримали пошкодження, завдано матеріальних збитків. У зв`язку із вищевикладеним, особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, дійшла висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 139 КУпАП.
Суд першої інстанції врахувавши обставини справи, дослідивши докази та вислухавши учасників дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП є доведеною. 
Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 139 КУпАП, суд першої інстанції дійшов до висновків, що пошкодження іншого майна передбачено як одну із ознак об`єктивної сторони правопорушення заст. 124 КУпАП, а тому дії ОСОБА_1 додаткової кваліфікації за ч. 1ст. 139 КУпАП не потребують.
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Сльота О.В. не погоджується із постановою суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також через порушення судом норм матеріального і процесуального права. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що водій ОСОБА_1 перебувала у стресовій ситуації, оскільки не була ніколи учасником ДТП. Працівники поліції жодним чином не роз`яснювали їй порядок проходження огляду на місці та в медичному закладі, наслідки відмови від проходження такого огляду. Після тримання відповідних роз`яснень засобами зв`язку ОСОБА_1 до завершення процедури огляду та складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, наполягала на проведені її огляду або на місці або у медичному закладі. Однак працівники поліції, пояснили, що все вирішено. Її прохання провести огляд на стан сп`яніння у встановленому порядку, як і відмова працівників поліції провести таких огляд, не потрапили до відеозапису з камер нагрудного відео реєстратора, через те, що відеозапис є неповним, і відображає лише незначний фрагмент її спілкування із працівниками патрульної поліції на місці ДТП. 
Надані ОСОБА_1 пояснення в частині того, що останній не роз`яснювалось порядок огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказом – відеозаписом. 
Крім того, досліджений відеозапис, є дійсно неповним, і фіксує лише незначний фрагмент спілкування працівників патрульної поліції під час проведення огляду. 
Захисник зауважує, що вказане порушення фіксування працівниками поліції подій позбавляє можливості перевірити доводи ОСОБА_1 в частині того, що працівники поліції позбавили можливості пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку до завершення процедури огляду і оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. 
Також зазначає, що за клопотанням захисника, суд першої інстанції викликав свідків, які підписували протокол відмови від проходження огляду. Жоден із свідків не підтвердив той факт, що поліцейські чітко запропонували ОСОБА_1 пройти огляд, а також поліцейський не повідомив наслідки відмови від проходження такої процедури. Свідки зауважили, що ОСОБА_1 перебувала в шоковому стані та нервувала, відповідно і не могла почути пропозицію, перебуваючи в поліцейському автомобілі. 
Свідок ОСОБА_2 взагалі не пам`ятає тексту формулювання пропозиції, який був озвучений працівником поліції. Вказаний свідок не знаходилась безпосередньо біля поліцейського автомобіля, що підтверджується і відеозаписом на якому не видно свідка та не зрозуміло, яким чином вона взагалі могла підписувати протокол та надавати пояснення. 
Допитані в суді свідки огляду не спростували обставини зазначені ОСОБА_1 в частині того, що працівники патрульної поліції не роз`яснювали порядок проведення огляду та наслідки відмови від проходження огляду. 
Просить суд апеляційної інстанції постанову судді суду першої інстанції від 2 червня 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. 
Вислухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Сльоту О.В., перевіривши матеріали адміністративної справи та розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване,законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно вимог п.2.5 ПДР України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративна  відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, по третє- відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 № 1103.
За положеннями ст. 266 КУпАП та підзаконних нормативних актів особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають огляду на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Незважаючи на заперечення захисником вини ОСОБА_1 в частині вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, її вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 024251 від 06 березня 2021 року (т.1, а.с.5), зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 024251 від 06 березня 2021 року (т.1, а.с.5) 05.03.2021 о 23 год. 22 хв. в м. Запоріжжі, по пр. Соборному, біля буд. 172, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Volkswagen T-Roc» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «DragerAlcotest6820» та в медичному закладі відмовилася в присутності двох свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом відсторонена, шляхом евакуації транспортного засобу, про повторність попереджена.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 також підтверджується й іншими доказами у справі, а саме письмовими поясненнями свідків справи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (т.1, а.с.8-9), в яких вказано, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилась. 
Актом огляду (т.1, а.с. 7) та направленням на огляд водія (а.с.6) вказано, що в ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду у встановленому порядку відмовилась. 
Відеозаписом події (т.1, а.с.14) вбачається, що ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовилась проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Наведені докази, які суддя місцевого суду поклав в основу своїх висновків, є належними, допустимими та достовірними, отримані вони з додержанням процесуальної процедури, об`єктивно узгоджуються між собою та переконливо доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всупереч наведеним в апеляційній скарзі доводам, матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейським законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
Протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 складено у відповідності до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
Апеляційним судом не встановлено допущених під час складання вказаного протоколу порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17. 12. 2008 № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09. 11. 2015 №1452/735.
Суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не відтворює перебіг усіх подій. 
Однак, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 під час пропозиції пройти огляд і складання протоколу про адміністративне правопорушення не заперечувала факту керування транспортним засобом та відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не повідомила наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на думку апеляційного суду є непереконливими, оскільки вона під час складання матеріалу про адміністративне правопорушення не заперечувала дій працівників поліції, не надала письмових пояснень про порушення проведення огляду або вчинення неправомірних дій зі сторони працівників поліції і свідків. 
Щодо тверджень захисника про те, що свідки не можуть підтвердити факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи. 
Так, з аналізу письмових пояснень свідків та відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 почувши пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, остання відповіла відмовою. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги захисника зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у поверхневому з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч.1, 2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини.
Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України  від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).
Європейський суд з прав людини, практика якого застосовується судами при розгляді справ як джерело права, з приводу забезпечення права на апеляційне оскарження, у справі «Скорик проти України» вказав, що, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції. Мають бути враховані особливості провадження, що розглядається, та сукупність проваджень, що здійснювались у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. 
Так, під час перегляду справи, вислухано було захисника Анісімової І.В., оцінено докази у справі та надано обґрунтовані висновки суду про те, що вина ОСОБА_1 повністю підтверджується матеріалами справи. Отже, безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції не встановлено.
Апеляційний суд наголошує, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Враховуючи вказані висновки, суд зазначає, що вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 – 35, 36, 38, ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, позиції потерпілого вважає, що адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості протиправного діяння.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – захисника Сльоти Олександра Васильовича, залишити без задоволення. 
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ч.1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 335/2861/21