П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/1859/21	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.
за участі секретаря – Алексєєвої Н. М.

позивача – ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

-          визнати протиправними дії щодо обмеження з 01.03.2017 року розміру пенсії та непроведення перерахунку пенсії за період з 01.03.2017 року по 31.12.2020 року включно;
-          зобов`язати здійснити перерахунок пенсії, передбачений ч. 3 ст. 53 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ІІ «Про пенсійне забезпечення», пп. в) п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії працівникам льотно-випробного складу та цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови від 09.08.2005 року № 713, далі  Порядок №418 ) за період з 01.03.2017 року по теперішній час, виплатити недоплачену пенсію, з урахуванням раніше виплачених сум та у подальшому здійснювати нарахування пенсії без обмежень граничного її розміру.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 указав, що з 01.12.2000 року отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного екіпажу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Пенсійним органом з 01.03.2017 року обмежено виплату його пенсії максимальним розміром – 10740 грн. (10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Вважає такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними, оскільки пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII передбачено, що дія положень даного Закону щодо обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з декілька підстав.

По-перше, відповідно до пп. в) п. 7 Порядку № 418   ОСОБА_1 здійснювався перерахунок пенсії за вислугу років у березні 2017 року, що свідчить про необґрунтованість вимог про зобов`язання вчинити такі дії з 01.03.2017 року по теперішній час.

По-друге, оскільки перевищення максимального розміру пенсії ОСОБА_1  стало за результатами її  перерахунку, то спірні правовідносини повинні регулюватися  ч.1 ст.2 Закону №3668, яка встановлює обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Положення Закону №3668 та ч.3 ст.85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які регулюють обмеження пенсії максимальним розміром неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
До того ж, суд першої інстанції побудував такі висновки на постанові Верховного Суду у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 24.06.2020 року (справа №580/234/19).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Вважаючи рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Незгода з рішенням суду першої інстанції складається з того, що пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII передбачено, що дія положень даного Закону щодо обмеження пенсії максимальним розміром застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року. Оскільки, на переконання позивача, пенсію йому призначено у 2000 році, то дії суб`єкта владних повноважень щодо застосування обмежень граничного розміру пенсії є протиправними.
На підтвердження таких доводів скаржник посилається на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року по справі №360/1428/17.

ГУ ПФУ в Одеській області, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права при вирішенні даної справи.
Зміст відзиву відображає позицію суду першої інстанції, яка свідчить про законність дій суб`єкта владних повноважень щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
У зв`язку з цим, відповідач просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Апелянт в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до протоколу від 17.01.2001 року, з 01 грудня 2000 року ОСОБА_1 призначена пенсія за вислугу років, умови призначення – льотний екіпаж (а.с.45).
01.03.2005 року ГУ ПФУ в Одеській області, відповідно до п. 7 Порядку №418   перерахувало та встановило ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі, що не перевищує дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за календарний рік, що передує місяцю, у якому проводиться перерахунок (а.с.90).
З 01.03.2017 року ГУ ПФУ в Одеській області  здійснило ОСОБА_1 перерахунок пенсії, проте з обмежило її максимальним розміром, а саме десятьма прожитковими мінімумами.

21 жовтня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, в якій просив повідомити стосовно  обмежень його пенсії максимальним розміром, яке встановлене ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.9).
02 листопада 2020 року ГУ ПФУ в Одеській області листом повідомило позивача, що, відповідно до ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (а.с.11).

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Так, спір у цій справі виник з приводу правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.03.2017 року.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України від 09.07.2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-VI), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ).
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418.
У відповідності до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2015 №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з пунктом «в» пункту 7 вказаного Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня, проте застосовуються обмеження її виплати максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом №3668.
За правилами статті 2 Закону №3668 (набрав чинності з 01.10.2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до частини 3 статті 85 Закону №1788-ХІІ (в редакції Закону №3668) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668 обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Водночас, за приписами абзацу 2 цього пункту пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

24.06.2020 року Верховний Суд у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №580/234/19, де вказав, що у справах №360/1428/17 (на яку посилається ОСОБА_1 ) та №580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів:
Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VIII (далі – Закон №911-VIII) і Закону №3668, та, відповідно, різних норм матеріального права.
Водночас, як зазначив Верховний Суд, Закон №911-VIII за своїм змістом не є основним (спеціальним) законом у сфері пенсійного забезпечення, а виконує функцію допоміжного закону, яким внесено зміни до різних законодавчих актів, в тому числі, введено окреме положення до частини 3 статті 85 Закону №1788-XII, стосовно тимчасового обмеження пенсії з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року розміром 10740 грн.

Закон №911-VIII у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Тобто, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.

За такого правового регулювання Верховний Суд, у згаданій справі, дійшов висновку, що застереження зазначені у пункті 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII з обмеження виплати максимального розміру пенсії з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668.

Так, абзацом другим пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668 визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія, яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону №3668 щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3668, а саме – усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.
Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону №3668 в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668 пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, на позивача не поширювались норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668 на момент введення його в дію.
Отже, зміст пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668 дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Положення Закону №3668 та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо обмеження пенсії максимальним розміром неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
За такого правового регулювання, відмова пенсійного органу у перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеження граничного розміру пенсії є законною та обґрунтованою та не призвела до зменшення розміру пенсії останнього, яку він отримував до цього. В даному випадку така відмова за своєю суттю не є звуженням обсягу вже набутих позивачем прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Слід також зазначити, що колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо існування позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.11.2019 року по справі №360/1428/17, оскільки судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 червня 2020 року (справа №580/234/19) дійшла висновку про необхідність відступу від неї.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені доводи апеляції не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення.
У відповідності до ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Розподіл судових витрат за результатами апеляційного оскарження, відповідно до вимог ст.139 КАС України, не передбачений.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 310, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.07.2021 року.