УХВАЛА
21 липня 2021 року
м. Київ
справа №191/2592/19
провадження № 61-6770св21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду від участі у розгляді цивільної справи за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року, 
ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2021 року. 
16 липня 2021 року Верховним Судом отримано заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду, в обґрунтування якої остання посилається на те, що нею було подано до суду звернення про проведення засідання у справі з учасниками справи. Вказане звернення було отримано 29 червня 2021 року суддею-доповідачем, проте, жодних процесуальних рішень з цього приводу не приймалося. На підставі наведеного у ОСОБА_1 склалося стійке враження про зацікавленість складу суду у розгляді справи не на її користь, на підставі чого просить відвести від слухання справи колегію суддів у складі суддів Ступак Ольги В`ячеславівни, Гулейкова Ігоря Юрійовича, Усика Григорія Івановича.
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2021 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано матеріали справи для вирішення питання про відвід в порядку, передбаченому статтею 40 ЦПК України.
Вивчивши подану заяву, матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити, виходячи з таких підстав.
Положеннями статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада                 2006 року).
Верховний Суд, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу щодо суб`єктивного критерію, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя-доповідач Ступак О. В. та судді-учасники колегії Гулейков І. Ю., Усик Г. І. мають особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. В контексті вимог статті 81 ЦПК України таких доказів заявником не надано, а судом такі обставини не встановлені.
За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
Так побоювання заявника полягають в тому, що у відповідь на її звернення про виклик в судове засідання учасників справи суд не ухвалив процесуальне рішення, що на думку заявника свідчить про затягування розгляду справи та зацікавленість складу суду у розгляді справі не на користь ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» крім іншого роз`яснив, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274). Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пп. 17-20, від 6 лютого 2001 року).
Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За правилами частини першої статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
Принцип змагальності цивільного судочинства передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд в свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).
З матеріалів касаційного провадження вбачається, що ухвалою Верховного Суду від  03 червня 2021 року було відкрито касаційне провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи право надати відзив на касаційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали. Копії вказаної ухвали, а також касаційної скарги направлено учасникам справи. Станом на 16 липня 2021 року, тобто, на день подання заяви про відвід, до суду не поверталися зворотні поштові повідомлення на підтвердження того, що інші учасники справи отримали копії касаційної скарги та копії ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, суд зобов`язаний сприяти реалізації учасниками процесу їх процесуальних прав, то зобов`язаний відповідно до процедури розгляду касаційної скарги перш за все встановити на підставі належних доказів, чи отримали учасники справи копії ухвали про відкриття касаційного провадження та копії касаційної скарги, а також визначити, чи всі учасники справи у встановлений судом строк скористалися своїм правом для надання відзиву на касаційну скаргу.
Несповіщення судом інших учасників справи, відмінних від особи, яка подала касаційну скаргу, про наявність такого касаційного провадження заважає цим особам скористатися своїм правом для надання відзиву на касаційну скаргу, чим ставить їх у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною, що є недопустимим.
Відповідно до вимог статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. За результатами попереднього розгляду справи суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду. 
 
Питання про необхідність виклику учасників справи для надання пояснень суд вирішує з власної ініціативи, або за клопотанням учасників справи під час попереднього розгляду справи.  
Станом на час подання заяви про відвід суд за відсутності доказів був позбавлений можливості з`ясувати стан проінформованості учасників справи про наявність касаційного провадження та реалізації ними своїх процесуальних прав на надання відзиву на касаційну скаргу.
Враховуючи вищевикладене, суд був позбавлений права проводити попередній розгляд справи і вирішувати питання про призначення справи до судового розгляду, попередньо не з`ясувавши думку інших учасників справи щодо касаційної скарги.
За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність фактів, які можна встановити та які ставлять під сумнів неупередженість суддів відповідно і до об`єктивного критерію.
Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
З врахуванням вищенаведеного доводи ОСОБА_1 зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду, передбачені законом підстави для відводу суддів відсутні, а тому заява ОСОБА_1  про відвід суддів Ступак О. В., Гулейкова І. Ю., Усика Г. І. не підлягає задоволенню.
У такому висновку Верховний Суд керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте у цій справі всі доводи заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого об`єктивного обґрунтування, що могли б бути добросовісно сприйняті та оцінені судом.
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ступак Ольги В`ячеславівни, Гулейкова Ігоря Юрійовича, Усика Григорія Івановича.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                    А. А. Калараш