22-ц/804/1956/21 
                                                                                266/2941/21 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 266/2941/21
Номер провадження 22-ц/804/1956/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Баркова В.М., Зайцевої С.А.,
секретар – Целовальник К.А.,

сторони:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2021 року, у складі судді Шишиліна О.Г.,
у справі за заявою ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: ОСОБА_2 

про видачу обмежувального припису,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

19 травня 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила визнати її особою, яка постраждала від домашнього насильства, видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме: 1) заборонити перебувати в місці спільного проживання із нею за адресою: АДРЕСА_1 ; 2)  заборонити наближатись на відстань менше 300 м. до місця її проживання; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею.
В мотивування заяви вказує, що ОСОБА_2 є її сином, який постійно її ображає, підіймає руку, погрожує. Відповідно термінових заборонних приписів від 19 липня 2020 року, від 10 квітня 2021 року вона є особою, яка зазнала домашнього насильства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2021 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа  ОСОБА_2 задоволено. 
Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , якому визначено наступне тимчасове обмеження його прав відносно ОСОБА_1 строком на 6 (шість) місяців:
- заборонено ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонено ОСОБА_2 наближатись на відстань менше 300 м. до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефоні переговори або контактувати з ОСОБА_1 через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 
- заборонити ОСОБА_2 розшукувати особисто або через третіх осіб ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. 
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділ поліції №3 Маріупольського РУП ГУНП у Донецькій області про факти застосування домашнього насильства з боку ОСОБА_2 до його матері ОСОБА_1 у порядку, передбаченому статтею 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Рішення суду про видачу обмежувального припису звернуто до негайного виконання.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що  заявниця на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства надала до суду копії двох термінових заборонних приписів стосовно кривдника,  з якими ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис.
Проводячи аналіз поданих доказів, на підставі установлених судом обставин, суд дійшов висновку, що наявні очевидні ризики повторного заподіяння домашнього насильства ОСОБА_2 відносно матері ОСОБА_1 , тому, з метою застосування превентивного засобу методу стримування та попередження повторення неправомірних дій зі сторони кривдника, суд вважав, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Суд також прийшов до висновку, що у разі неприпинення неправомірних дій зі сторони ОСОБА_2 заявник не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
23 червня 2021 року ОСОБА_2 подав до суду апеляційної  інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
            Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2021 року.
            Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 липня 2021 року справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що він не був повідомлений про час і місце розгляду справи. 
Заявником не надано беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ним систематичного домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 в розумінні Закону України  «Про запобігання та протидії  домашньому насильству», а також не доведено продовження настання ризиків вчинення насильства у майбутньому. Під час розгляду справи таких доказів здобуто не було.
При розгляді справи судом не застосована правова позиція, висловлена Верховним Судом у постанові від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18.
            Судом не перевірено та не надано належної оцінки тим обставинам, що в день застосування заборонних приписів стосовно кривдника 19 липня 2020 року, також було складено протоколи про адміністративне правопорушення відносно нього та відносно заявника ОСОБА_1 за частиною 1 статті 173-2 КУпАП, при розгляді яких, судом його та заявницю було звільнено від адміністративної відповідальності  із застосуванням усного зауваження.
            При розгляді протоколів про адміністративне правопорушення судом встановлено, що між сторонами відбулася спільна сварка, внаслідок якої конфлікт було вичерпано та претензій сторони один до одного не мали.
            Заявником не надано будь-яких переконливих доказів на підтвердження того, що він у будь-який спосіб переслідує ОСОБА_3 , погрожує їй, вчиняє інші насильницькі дії стосовно неї. За таких обставин підстави для запровадження заборони на листування, ведення телефонних переговорів та здійснення будь- яких контактів також були відсутні.
            Не прийнято судом  до уваги ті обставини, що у будинку АДРЕСА_1 , який належить його батьку, він зареєстрований та проживав разом з дружиною та двома  неповнолітніми дітьми, іншого житла не має, а тому при видачі обмежувального припису, суд протиправно позбавив його права на житло.
Відзив на апеляційну скаргу 
Заявник ОСОБА_1 правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим місцем проживання яких є: АДРЕСА_1 . 
Заявниця на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства надала до суду копії двох термінових заборонних приписів стосовно кривдника - серія АА № 059957 від 19.07.2020р. та від 10.04.2021р., з якими ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

               В апеляційному суді ОСОБА_2   надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у  апеляційній скарзі. Пояснив також, що між нею та матір`ю виникають обоюдні сварки з приводу того, що вона оточила себе безпритульними тваринами, створює нестерпні умови для проживання. Ніякого домашнього насильства відносно матері він не скоював. В будинку, крім його та матері, проживає дружина та двоє неповнолітніх дітей.  Він робить матері зауваження з приводу занадто великої уваги до безпритульних тварин, оскільки хвилюється за дітей, але мати не змінює своє ставлення до піклування за тваринами.

              Заявниця  ОСОБА_1   в апеляційному суді, заперечуючи проти скарги, пояснила, що вона дійсно багато уваги приділяє  безпритульним тваринам, птицям та син не дозволяє їй цього робити. Між нею та невісткою рік потому виникла сварка, оскільки остання намагається віддалити її від сина. Пояснила також, що син її б`є, однак доказів цього надати не може. Заперечувала також проти того, що відносно неї складався та розглядався судом протокол про адміністративне правопорушення. 

              Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення обмежувального припису, заперечення заявниці ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає  задоволенню, а рішення суду першої інстанції  скасуванню, з наступних підстав.
          Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

            Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
            Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
            Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

             Зазначеним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

             Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, розгляд справи призначено  на 24 травня 2021 року о 15 годині з викликом всіх учасників справи в судове засідання ( а.с.13). 

     За положеннями частини 1 статті 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати докази, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів.
Розглядаючи справу суд виходив з того, що відповідач не з`явився у судове засідання, хоча повідомлений про час та дату розгляду справи належним чином.
    Згідно частини 2, 3, 4, 5 статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
     В матеріалах справи на а.с. 14 міститься лист Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області, адресований ОСОБА_1 ,  копія  якого адресується ОСОБА_2 , в якому вона повідомляється про розгляд справи за її заявою про видачу обмежувального припису на 24 травня 2021 року о 15 годині та щодо явки до суду для участі у розгляді справи.
     При цьому, доказів про отримання як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 наведеного вище повідомлення, матеріали справи не містять. 
      А тому висновок суду про те, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не ґрунтується на матеріалах справи.  
Отже, ОСОБА_2 , у порушення норм цивільного процесуального законодавства не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, та  був позбавлений  права довести  обставини, на які він посилається заперечуючи проти заяви, а відтак  судом було порушено його право на справедливий судовий розгляд, передбачений статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Зазначені обставини, відповідно до положень частини 3 статті 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 з наступних підстав.
     Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії  домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
              Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
             Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
             Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
             Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
             Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
              За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
              Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
              У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
              Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
              Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
               З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
                Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів як заявника, так і осіб, відносно яких заявник просить видати обмежувальний припис, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
            Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди також мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
             У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
            За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень
             Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
             Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
            Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
            За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
            Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції України) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань  та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.
            В обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису заявниця ОСОБА_1   посилалась на те, що її син ОСОБА_2 постійно її ображає, підіймає руку, погрожує та відповідно до термінових заборонних приписів  від 19 липня 2020 року та від 10 квітня 2021 року вона є особою, яка зазнала домашнього насильства.
            В апеляційному суді заявниці ОСОБА_1 та заінтересована особа  ОСОБА_2   пояснили, що між ними виникають сварки з приводу того, що ОСОБА_1 піклується про безпритульних тварин та, як вважає ОСОБА_2 ,  заявниця занадто багато уваги приділяє цьому. В процесі сварок вони висказують взаємні образи.
            З наданих до апеляційної скарги копій постанов Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 серпня 2020 року у справах № 266/3729/20, № 266/3730/20, які приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки не були надані під час розгляду справи судом першої інстанції з поважної причини, а саме  не повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, вбачається, що як відносно  ОСОБА_2 , так і  відносно заявниці ОСОБА_1 складався адміністративний протокол за частиною 1 статті 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства в сім`ї (а.с. 29, 30, 45, 46). 
             Під час розгляду зазначених протоколів  вбачається, що сторони примирились, конфлікт між ними  був вичерпаний  та за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були звільненні від адміністративної відповідальності, суд обмежився усним зауваженням.

             Колегія суддів вважає, що надані заявницею копії термінових заборонних приписів від 19 липня 2020 року, від 10 квітня 2021 року, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_2 фізичного або психологічного насильства стосовно ОСОБА_1 у розумінні норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать про наявність тривалого конфлікту між сторонами з приводу розбіжностей поглядів щодо догляду за безпритульними тваринами, що не пов`язане із домашнім насильством, а може лише свідчити про наявність особистих неприязних стосунків між ними.

            Також установлено відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 у будь-який спосіб переслідує ОСОБА_1 , погрожує їй, вчиняє інші насильницькі дії стосовно неї, а отже, підстави для запровадження для нього заборони на листування, ведення телефонних переговорів та здійснення будь-яких контактів відсутні.
             Сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між нею та ОСОБА_2 , оскільки  останній не погоджується з занадто великою прихильністю матері до безпритульних тварин, чим створюються незручності у проживанні в будинку, та не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

             До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 336/5627/19 (провадження № 61-1585св20), від 26 травня 2021 року у справі № 712/5977/20 (провадження № 61-1171св21).
            Виходячи з аналізу наведених вище норм закону, а також  встановивши, що докази, надані заявницею  в обгрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_2 фізичного чи психологічного насильства  стосовно ОСОБА_1 у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,  не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного чи психологічного насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цих осіб, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
            Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з  ухваленням нового рішення про  відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
            Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
            Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 травня 2021 року скасувати  повністю та ухвалити нове рішення.
             У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 23 липня 2021 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      В.М.Барков

      С.А.Зайцева