Справа № 344/13/21 
Провадження № 22-ц/4808/1064/21 
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                                Мелінишин Г.В., Пнівчук О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Польською М.В. 26 травня 2021 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 31 травня 2021 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 4 березня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву б/н. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банкускладає між ним та банком договір.
Протягом строку дії Договору відповідач систематично порушував його умови, в зв`язку з чим у нього станом на 30 листопада 2020 року виникла заборгованість у розмірі 26813,38 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26813,38 грн. (в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 26813,38 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту), 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України.
Просили позов задовольнити та стягнути вищевказану заборгованість.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором №б/н від 04.03.2008 року в розмірі 8000,00 грн., яка складається з: 8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу. Вважає дане рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Посилається на те, що з моменту підписання відповідачем заяви між ним та банком був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. До суду була надана копія заяви, в якій відповідач особистим підписом погодився з умовами та правилами надання банківських послуг.
Зазначає, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів того, що він не знав про умови кредитування. Факт укладення кредитного договору та розмір наявної заборгованості відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами.
При цьому твердження суду першої інстанції про те, що сума отриманих відповідачем кредитних коштів дорівнює сумі кредитного ліміту, вважає такими, що не відповідають обставини справи.
Так, з виписки чітко вбачається, що відповідач не лише користувався кредитним лімітом, а й користувався послугою «Миттєва розстрочка», що призвело до виникнення заборгованості саме у тому розмірі, який заявлено банком.
Отже, заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами по справі, що не було належним чином досліджені судом першої інстанції.
З огляду на вищевикладене просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити. В іншій частині просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту, то відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України законність судового рішення, ухваленого у іншій частині, апеляційний суд не перевіряє.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04.03.2008 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 20).
Відповідно до Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 отримав кредитні картки: № НОМЕР_1 терміном дії до 10/15, № НОМЕР_2 терміном дії до 06/17, № НОМЕР_3 терміном дії до 03/21 (а.с. 18).
Згідно Довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 4 березня 2008 року на ній було встановлено кредитний ліміт у розмірі 810,00 грн., 14 лютого 2011 року — 910,00 грн., 8 липня 2012 року – 2000,00 грн., 16 листопада 2012 року – 6000,00 грн., 20 липня 2015 року – 4790,00 грн., 7 серпня 2015 року – 6000 грн., 14 серпня 2016 року – 8000,00 грн., 19 липня 2018 року – 0,00 грн. (а.с. 19).
Згідно Виписки за Договором станом на 03.12.2020 року відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної карти, здійснював платежі, а також поповнював карту (а.с. 40-68).
На обґрунтування позову банком надано також витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, викопіровку паспорта відповідача (а.с. 21-32).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 30 листопада 2020 року становить 26813,38 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 26813,38 грн. (в тому числі 0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту та 26813,38 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту), 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України (а.с. 3-17).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення частини заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що максимальний кредитний ліміт по картці становив 8000,00 грн., а заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 26813,38 грн., складається з тіла кредиту за межами кредитного ліміту. Разом з тим, при непогашенні тіла кредиту кредитор повинен нараховувати відсотки, а не збільшувати тіло кредиту за межами кредитного ліміту.
Однак колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, і кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Разом із тим суд першої інстанції помилково вважав, що банком безпідставно збільшено тіло кредиту понад встановлений ліміт.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).
Таким чином наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати фактичне отримання кредитних коштів і заборгованість відповідача за виданим кредитом.
В постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19) містяться правові висновки про те, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами.
Як вбачається з наданої позивачем виписки за договором, ОСОБА_1 з моменту отримання кредитних коштів користувався ними, отримував готівку в банкоматі, здійснював розрахунки, придбавав товари та послуги, частково сплачував заборгованість за договором.
Крім того, що даними, відображеними у виписці по рахунку, підтверджується, що відповідач в рамках даного кредитного договору користувався сервісом «Миттєва розстрочка».
Сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга банку, яка надається держателям платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна Gold». Кредит з використанням даного сервісу погашається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання.
Факт користування послугами «Миттєва розстрочка» відповідачем не спростовано, як і не надано доказів погашення заборгованості.
Згідно виписки за договором залишок після операцій станом на 19.10.2020 року по рахунку відповідача становить -26813,38 грн., що свідчить про наявність непогашеної заборгованості (а.с. 40-68).
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача заборгованості за тілом кредиту у заявленому розмірі є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає зміні з ухваленням рішення про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту в сумі 26813,38 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також 2102,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 3153,00 грн. – за подання апеляційної скарги.
Частиною шостою статті 9 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове.
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 26813 (двадцять шість тисяч вісімсот тринадцять) грн. 38 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту за Кредитним договором б/н від 04.03.2008 року.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” (ЄДРПОУ: 14360570, адреса: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001) 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 18 серпня 2021 року.