КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
27 липня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Унікальний номер справи № 382/129/21  
Апеляційне провадження 22-ц/824/9708/2021  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1   
 
відповідач                  ОСОБА_2   

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Яготинського районного суду Київської області від                           30 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кисіль О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, 
 
У С Т А Н О В И В :
 
у лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                             ОСОБА_2 , в якому просила стягнути аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчання.
В обґрунтування позову зазначала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 04.11.2008. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
25.09.2010 вона уклала повторний шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ». До повноліття сина відповідач сплачував аліменти на його утримання у сумі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 19.12.2018. 
На даний час син є студентом Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельної механізації», терміном навчання з 01.09.2020 по 30.06.2022 та навчається на денній формі навчання, що перешкоджає йому влаштуватися на роботу та отримувати заробіток. У зв`язку з навчанням він перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. На даний час вона не працевлаштована. Син на праві власності не має жодного нерухомого чи рухомого майна. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований у ТОВ «Атем Груп» та має стабільний доход, проте будь-якої матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає.
Рішенням Яготинського районного суду Київської областівід 30.03.2021 позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання, починаючи із 04.02.2021 і до досягнення сином двадцяти трьох років. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 600 грн щомісячно до закінчення строку навчання але не більше ніж 23 років. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував  положення ст. 141 СК України щодо рівності обов`язків батьків відносно виховання та забезпечення дітей. Суд не взяв до уваги, що у нього на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, дружина та непрацездатний батько, а розмір його доходу приблизно складає 9 000 грн на місяць. Покладаючи тягар на утримання повнолітньої дитини на батька, суд не враховує, що позивачка не має хронічних хвороб, які б заважали їй працевлаштуватись. Судом не враховано, що позивачкою не доведено заявлений розмір аліментів на утримання сина, а матеріали справи не містять понесених нею витрат на проїзд та харчування. Річна вартість проживання у гуртожитку складає 1 200 грн, а тому отримавши аліменти у сумі 600 грн позивачка може оплатити проживання сина у гуртожитку. Суд не врахував, що син навчається на безкоштовній формі навчання та отримує стипендію у сумі 500 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання за спеціальністю слюсар з ремонту дорожньо-будівельних машин та тракторів, машиніст землерийно-будівельних машин Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельних механізмів», термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. 
Відповідач сплачував аліменти на користь позивачки на утримання сина до його повноліття у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно відповідно до рішення Баришівського районного суду Київської області від 19.12.2018. 
Син сторін зареєстрований та проживає з позивачкою. З копій квитанцій від 23.06.2020 та 05.11.2020 вбачається, що ОСОБА_5 сплатив кошти за виробничу практику. 
18.12.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . 
Згідно довідки Лехнівського старостинського округу № 113 від 04.03.2021                          ОСОБА_2 має склад сім`ї: дружину - ОСОБА_10 , дочку - ОСОБА_7 , падчерку - ОСОБА_8 . 
Згідно довідки ТОВ «Атем Груп» № АТ000000024 від 04.03.2021 ОСОБА_2 з 03.10.2016 працює у ТОВ «Атем Груп», його дохід за період з 01.09.2020 по 28.02.2021 склав 54 140,54 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони нарівні зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Розмір аліментів визначено з урахуванням стану здоров`я відповідача та його можливостей щодо надання матеріальної допомоги на період навчання сина. 
Колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо встановлення розміру аліментів з таких підстав.
Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. 
Відповідач надав докази про те, що він має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає спільно з дружиною ОСОБА_10 , донькою та донькою дружини, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач також надав докази про те, що працює у ТОВ «Атем Груп» водієм навантажувача та його дохід за період з 01.09.2020 по 28.02.2021 склав 54 140,54 грн, що в середньому ставить 9 023,42 грн.
Судом, при визначенні розміру аліментів, зазначені обставини до уваги не взяті. Суд вказав, що посилання відповідача на наявність у нього на утриманні інших малолітніх дітей не є підставою для зменшення розміру аліментів, проте у даному спорі розглядалося  питання не про зменшення розміру аліментів, а про стягнення матеріальної допомоги на  повнолітнього сина на період навчання. 
Відтак встановленню підлягають обставини чи потребує син сторін матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та чи має відповідач можливість надати таку допомогу у розмірі, заявленому у позові.
Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.
У позовній заяві позивач вказує, що син проживає з нею та вона надає йому посильну матеріальну допомогу. Які кошти нею надаються сину позивач не вказує. При цьому, зазначаючи, що син проживає з нею, позивач вказує, що він проживає у гуртожитку. У позовній заяві також відсутнє обґрунтування розміру витрат, які необхідні для забезпечення сина на період навчання. Позивач не зазначає чи отримує син стипендію, та, якщо отримує у якому розмірі, а якщо не отримує, то причини не отримання стипендії, тощо.
Суд не звернув уваги, що позивач не обґрунтувала свої вимоги про стягнення з відповідача саме 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу).
Відповідач у апеляційній скарзі вказує, що річна вартість проживання у гуртожитку складає 1 200 грн та син навчається на безкоштовній формі навчання та отримує стипендію у сумі 500 грн. Ні позивач, ні сам повнолітній син сторін не подали відзиву чи заперечень проти апеляційної скарги та не спростували ці доводи відповідача.
Відтак суд помилково виходив з того, що відповідач має можливість надати матеріальну допомогу у визначеному позивачкою розмірі, та що саме такий розмір допомоги є необхідним для забезпечення навчання сина.
Виходячи з матеріального стану відповідача, розміру його доходу, перебування на його утриманні малолітньої дитини, та враховуючи відсутність належного обгрунтування необхідності надання матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні, із зменшенням розміру матеріальної допомоги на повнолітню дитину у зв`язку з навчанням до 1/8 частини заробітку (доходів) відповідача.
При цьому колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що сума у 600 грн є достатньою для забезпечення матеріальних потреб сина у зв`язку з навчанням, оскільки відповідач не спростував доводів позивачки про необхідність придбання книг, канцелярських товарів, оплату практики тощо, хоча такі доводи і не були конкретизовані вказівкою про розмір цих витрат.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відтак у разі відмови батьків від утримання повнолітньої дитини в період навчання, стягнення з них аліментів проводиться в судовому порядку. Позов до суду в такому випадку може подати як самі дочка або син, так і той з батьків, з ким проживає дочка або син.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Виходячи із системного аналізу зазначених норм сімейного та цивільного законодавства, колегія приходить до висновку, що право на пред`явлення позову про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, має як той з батьків, з ким проживає дитина, так і сама повнолітня дитина, проте аліменти, у разі задоволення позову стягуються на користь повнолітньої дитини, а не на користь того з батьків, хто звернувся до суду з позовом, оскільки у такому випадку батьки уже не є законними представниками повнолітніх дітей, які мають повну цивільну дієздатність.
За правилами ст. 199 СК України, якщо позов подається не самими повнолітніми дітьми, а одним з батьків, то позивач має підтвердити доказами ту обставину, що повнолітня донька або син проживають з ним. 
Позивач зазначила, що син зареєстрований за її місцем проживання, проте на час навчання проживає у гуртожитку.
Відтак рішення суду також підлягає зміні в частині особи, на користь якої стягуються аліменти.
Відповідно до довідки Державного навчального закладу «Міжрегіональне вище професійне училище автомобільного транспорту та будівельних механізмів» термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022, тобто навчання закінчується раніше досягнення ОСОБА_12 23 років, а тому аліменти слід стягнути на період з 04.02.2021 по 30.06.2022.
У разі продовження навчання після 30.06.2022 у іншому навчальному закладі сам повнолітній син, чи той з батьків, з ким він проживає, не позбавлені права звернутися з позовом про стягнення матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, за наявності для того підстав.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 30 березня 2021 рокузмінити, виклавши абзац перший та другий резолютивної частини рішення у наступній редакції.
Позов   ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на час навчання у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 04 лютого 2021 року по                                 30 червня 2022 року включно.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду, з підстав, викладених у              ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 27.07.2021.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

Судді                                                                                                 О. В. Немировська

Т. І. Ящук