Номер провадження: 22-ц/813/6523/21 
Номер справи місцевого суду: 522/16784/17
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого Комлевої О.С.,
суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року про повернення заяви постановлену під головуванням судді Бондар В.Я., по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участі третьої особи – ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, 
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта-Банк», ПАТ «УкрСиббанк», за участі третьої особи – ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом постановлена помилкова ухвала, оскільки суд відмовивши у прийнятті заяви позбавив його у праві звернення до суду за захистом свого порушеного права.
У своєму відзиві АТ «УкрСиббанк» зазначило, що оскаржувана ухвала є законною та повністю відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, оскільки доказів того, що апелянт усунув недоліки, виконав вимоги ухвали суду від 28 грудня 2020 року та надав суду інформацію про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, заяву про поновлення строку на звернення до суду із зазначенням поважності причин його пропуску, не надано, отож, з яких підстав суд мав прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, апелянт не зазначив.
Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що заявником на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року не усунуто належним чином недоліки заяви, а саме не надано інформацію про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, не вказано з яких підстав визначених ст. 423 ЦПК України заявник звернувся до суду та не подано заяву про поновлення строку на подання заяви з обґрунтуванням причин поважності причин його пропуску.
Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 січня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта-Банк», ПАТ «УкрСиббанк», за участі третьої особи – ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків, а саме надати інформацію про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів, вказати з яких підстав визначених ст. 423 ЦПК України заявник звернувся до суду та надати заяву про поновлення строку на подання заяви з обґрунтуванням причин поважності причин його пропуску. 
Вказану ухвалу суду ОСОБА_1 отримав 23 січня 2021 року.
25 січня 2021 року ОСОБА_1 надав до суду уточнену заяву на вимогу ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2020 року.
Уточнену заяву обґрунтував тим, що тільки 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 від адвоката Першого Одеського місцевого центру вторинної безоплатної правової допомоги Міністерства юстиції України дізнався про оприлюднення Верховним судом зразкової постанови, у якій вказується на обставини, які не були досліджені та враховані при розгляді даної справи. Після чого, 09 грудня 2020 року звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. 
Колегія суддів, перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про повернення заяви позивачам, зазначає наступне.
Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.
Якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то судом застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява (скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається - частина 3 статті 185 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…
Розкривши поняття права на справедливий судовий розгляд в контексті права на доступ до суду, Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці зазначає, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), п.49).
Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у пункті 1 статті 6 представлено «право на суд», разом із «правом на доступ до суду», тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), п.36).
«Право на суд» та «право на доступ до суду» не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v. Greece (Філіс), п.59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), п.28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], п.229).
Європейський Суд в своїх рішеннях підкреслює, що право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним та ілюзорним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), п.п.36,38).
В той же час, за певних обставин справи практичний та ефективний характер цього права може бути порушено через суворе трактування процесуального правила «надмірний формалізм».
При цьому у практиці Суду закріплено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника посуті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.
Повернувши заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції, пославшись на те, що заявником не надано інформацію про ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, суд першої інстанції не уникнув надмірного формалізму, і тим самим позбавив позивача права доступу до суду.
Щодо поновлення строку на подання заяви з обґрунтуванням причин поважності причин його пропуску слід зазначити таке.
Статтею 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Таким чином, питання щодо доведеності обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача, а також оцінка доказів здійснюються судом під час розгляду справи по суті, а не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Зазначене свідчить, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, передчасно повернув позовну заяву позивачу, чим допустив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права особи на судовий захист. 
Беручи до уваги, що суд першої інстанції не виконав вимоги національного закону та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про право на справедливий судовий розгляд, що є складовою частиною верховенства права (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), п.35), ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду за правилами цивільного судочинства - п.4 ст.379 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2021 року скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 19 липня 2021 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

                                 ______________________________________ Т.В. Цюра