СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р.                                                             Справа № 922/3121/19  

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Зубченко І.В. , суддя  Істоміна О.А. 
при секретарі Казаковій О.В.
за участю прокурора –  Горгуль Н.В.,
представників сторін:
першого відповідача – не з`явився,
другого  відповідача –Винник А.В.
третього відповідача – Винник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури (вх. №2681 Х/З) на рішення господарського суду Харківської області від 09.09.2020 у справі № 922/3121/19 (суддя  Прохоров С.А., повний текст складено та підписано 17.09.2020 р.)
за позовом керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м.Первомайський
до 
1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків
2. Фізичної особи-підприємця Томка Андрія Івановича, м.Красноград Харківської області
3. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія”, с.Петрівка Харківської області
про скасування наказу, визнання недійсними договорів та повернення ділянки

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі – ГУ Держгеокадастру у Харківській області, відповідач-1), фізичної особи-підприємця Томка Андрія Івановича (далі – ФОП Томко А.І., відповідач-2) та до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” (далі – СГ ТОВ “Мрія”, відповідач-3) про:
- визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ;
- визнання недійсним укладеного 07.05.2015 між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 9737848 від 19.05.2015;
- визнання недійсним укладеного 01.06.2018 між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ “Мрія” договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27162439 від 17.07.2018;
- зобов`язання ФОП Томка А.І. повернути, а ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти земельну ділянку загальною площею 32,5292 га, що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер 6323381000:04:000:0098 вартістю 95 6894,86 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розглядаючи заяву ОСОБА_1 про надання йому в оренду земельної ділянки, ГУ Держземагентства у Харківській області не провело належної перевірки та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності у останнього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці. Прокурор посилається на те, що          Томко А.І. отримав 43 земельних ділянок на території Харківської області, у тому числі 32,5292 га на території Кирилівської сільської ради Красноградського району, штучно застосувавши пільговий порядок отримання землі для ведення фермерського господарства та не маючи наміру самостійно господарювати на цих ділянках, тобто відповідач-2 отримав їх виключно в інтересах відповідача-3.

Обґрунтовуючи підстави для представництва інтересів держави в суді, прокурор в позові посилається на те, що порушення інтересів держави в цьому випадку полягає в недотриманні Головним управлінням Держземагенства у Харківській області вимог законодавства, що призвело до незаконної передачі земельної ділянки у користування ОСОБА_1 , а згодом в суборенду СТОВ «Мрія», без проведення земельних торгів (аукціону). Як зазначає прокурор, позов спрямовано на відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання, оскільки прийняття незаконних рішень органами виконавчої влади порушує рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливає на зміцнення їх авторитету у суспільстві. 
При цьому, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах орган -   Головне управління Держгеокадастру у Харківській області є відповідачем у цій  справі, у зв`язку з чим, прокурор звернувся до суду з позовом самостійно та набув статусу позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду  від 22.05.2019 у справі №366/2648/16.
Отже, прокурор відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.4 ст.53 ГПК України підтвердив підстави для представництва інтересів держави в суді. 

Рішенням господарського суду Харківської області від 09.09.2020 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Вказане рішення суду мотивоване, зокрема, тим, що спірний наказ прийнятий у відповідності до вимог діючого на той час земельного законодавства (відповідно до Земельного кодексу України, Закону України "Про фермерське господарство") у межах наданої компетенції та у спосіб, встановлений законом. На думку суду першої інстанції, при винесенні відповідачем-1 оспорюваного наказу були відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки на момент його прийняття не встановлено будь-які порушення чинного законодавства. 

Прокурор із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права,  просить це рішення скасувати  та прийняти нове, яким позов задовольнити. 
В апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що ОСОБА_1 ,  подаючи до ГУ Держземагентства у Харківській області заяву від 18.11.2013 , не обґрунтував розмір земельної ділянки, про яку йшлося в заяві, з урахуванням можливості її обробітку та не зазначив самі перспективи діяльності фермерського господарства, в тому числі,  щодо наявності трудових та матеріальних ресурсів.
Прокурор наполягає на тому, що ОСОБА_1 не мав на меті створення нового фермерського господарства, а отримав спірну земельну ділянку для розширення земельного банку іншого суб`єкта господарювання – СГ ТОВ “Мрія” поза процедурою проведення земельних торгів, оскільки отримана ОСОБА_1 в оренду земельна ділянка безпосередньо з метою ведення фермерського господарства не використовувалася, а за згодою ГУ Держземагентства у Харківській області була передана в суборенду СГ ТОВ “Мрія”. Як зазначає прокурор,  маючи достатній час для створення фермерського господарства (протягом 2-х років з часу отримання у користування земельної ділянки) ОСОБА_1 не створив  фермерське господарство, а зареєструвався як ФОП лише після звернення прокурора в липні 2017 року до Красноградського районного суду Харківської області з відповідним позовом, що також свідчить про відсутність у нього дійсного волевиявлення на створення фермерського господарства.

Другий відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в  якій проти доводів апеляційної скарги заперечує, зазначає про відповідність вимогам законодавства заяви ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в оренду; крім того, вказує на те, що договір суборенди з СТОВ «Мрія» укладено за згодою власника майна – ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду – залишити без змін. 

Прокурор надав  суду письмові пояснення від 06.01.2021, в яких посилаючись на вимоги ст.ст.7, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст.116, 118, 121, 123, 124 Земельного кодексу України зазначає про те, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз; додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах. 

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі №922/3121/19 (а.с.112 т.2) рішення місцевого суду  скасовано,  прийнято нове. Позов прокурора задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Головного Управління Держземагентства у Харківській області "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" від 30.04.2015 № 1060-СГ. Визнано недійсним укладений 07.05.2015 між Головним Управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області. В решті позову відмовлено з огляду на пропуск строку позовної давності.

Постановою Верховного Суду від 10.06.2021 у справі №922/3121/19 постанову Східного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 скасовано. Справу №922/3121/19 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду. 
Направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції вказав на необхідність дослідження тієї  обставини, що ФОП Томко А.І. під час розгляду справи судом першої інстанції заявив усне клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених до нього вимог.
Також Верховний Суд вказав на неврахування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, згідно з якими виходячи з вимог ст. 261 та ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Суд касаційної інстанції вказав на те, що  прокурор в межах строку позовної давності звертався до Красноградського районного суду Харківської області з позовом про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації, що не було досліджено належним чином судом апеляційної інстанції. 

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 розгляд справи призначено на 09.09.2021 о 11:00 год. 
В судове засідання 09.09.2021 перший відповідач не з`явився.
Перший  відповідач надав суду клопотання №1125 від 08.09.2021 про розгляд справи без участі його представника.
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено першого відповідача про дату, час та місце судового засідання,  колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності  представника першого відповідача.       

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника другого та третього відповідачів, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 123 ЗК України звернувся із заявою від 18.11.2013 до Головного управління Держземагентства у Харківській області (вх.№ 19-11490/0/8-13 від 20.11.2013), в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 32,5292 га для ведення фермерського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області для подальшої передачі в оренду (а.с.29 т.1).
Наказом Головного управління Держземагентства у Харківській області №ХА/6323381000:04:000/00000526 від 22.11.2013 р. гр. ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за межами с. Червоне Красноградського району Харківської області; орієнтовний розмір земельної ділянки 35,5292 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарських угідь (ріллі) для ведення фермерського господарства (а.с.34 т.1).

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держземагентства у Харківській області із заявою від 23.04.2015 (вх.№ 19-10882/0/8-15 від 23.04.2015), в якій на підставі ст. 123 ЗК України просив надати в оренду терміном на 49 років земельну ділянку загальною площею 32,5292 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу із земель сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 6323381000:04:000:0098, яка розташована на території Кирилівської сільської ради (за межами населених пунктів) Красноградського району Харківської області (а.с.35 т.1).
У вказаній заяві ОСОБА_1 повідомив про те, що ведення фермерського господарства буде вестися одноосібно з можливістю використання найманих працівників.

Наказом Головного управління  Держземагентства у Харківській області №1060-СГ від 30.04.2015 (а.с.36 т.1):
- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в користування на умовах оренди гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення) за межами населеного пункту с. Червоне Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області”;
- передано ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку  державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля), кадастровий номер 6323381000:04:000:0098 загальною площею 32,5292 га, розташовану за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років;

На виконання вказаного наказу, 07.05.2015 між Головним управлінням  Держземагентства у Харківській області, як орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (кадастровий номер 6323381000:04:000:0098), загальною площею 32,5292 га, із земель державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля), яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області.
Згідно п.14 договору, земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.
Договір укладено на 49 років (п.8 договору).
Пунктом  30 договору оренди передбачено право орендаря передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем.
Речове право оренди на спірну земельну ділянку зареєстровано ОСОБА_1 19.05.2015, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  (т. 1, а.с.43-45).

01.07.2015 між ОСОБА_1 та СГ ТОВ “Мрія” укладено договір суборенди земельної ділянки (кадастровий номер 6323381000:04:000:0098), загальною площею 32,5292 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області (а.с.110 т.1). Договір суборенди 13.07.2015 зареєстровано реєстраційною службою Красноградського районного управління юстиції Харківської області, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно  (а.с.44-44 зворот т.1).

07.12.2017 здійснено реєстрацію ОСОБА_1  як фізичної - особи підприємця, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-47 т.1).

11.12.2017 між ОСОБА_1 та СГ ТОВ “Мрія” укладена угода про дострокове розірвання договору суборенди землі. Вказана додаткова угода 11.12.2017 зареєстрована Кегичівською районною державною адміністрацією  Харківської області (а.с.44 зворот т.1). 

01.06.2018 між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ “Мрія” укладено договір суборенди земельної ділянки з кадастровим номером 6323381000:04:000:0098 площею 32,5292 га, яка знаходиться за межами населених пунктів Кирилівської сільської ради на території Красноградського району Харківської області.
Вказаний договір суборенди 17.07.2018 зареєстровано державним реєстратором Красноградської районної державної адміністрації Харківської області та є чинним і на теперішній час (а.с.110 т.1).
Згідно з п. 2.6 договору суборенди, орендар засвідчує, що ним отримана згода орендодавця на передачу земельної ділянки в суборенду.

Як зазначає прокурор, 11.07.2017 він подавав позовну заяву до Красноградського районного суду Харківської області в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 та СГ ТОВ “Мрія” про визнання незаконним та скасування наказу № 1060-СГ від 30.04.2015, визнання недійсним договору оренди від 07.05.2015 та договору суборенди від 01.07.2015 та скасування їх держреєстрації.
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 03.12.2018 у справі № 626/1049/17 закрито провадження у цивільній справі у зв`язку з тим, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (а.с.48 т.1).

Судова колегія враховує наступне.
За змістом статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 134 Земельного кодексу України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.
Відповідно до частин другої, третьої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Отже, статтею 123 Земельного кодексу України врегульовано загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування у тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначено вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; заборонено компетентним органам вимагати не передбачені цією статтею матеріали та документи; установлені загальні підстави для відмови у наданні такого дозволу.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України “Про фермерське господарство” (в редакції, яка була чинною станом на 30.04.2015), фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. 
У статті 2 цього Закону закріплено, що відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. 
Закон України “Про фермерське господарство” є спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах (пункт 5.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.01.2020 у справі № 922/1974/19).
За змістом частини 1 статті 5, частини 1 статті 7 Закону України “Про фермерське господарство”, право  на  створення  фермерського господарства має  кожний дієздатний громадянин  України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство.
Для отримання  (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність   освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.
Перелік документів, що підтверджують досвід  роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Відповідно до ст. 8 Закону України “Про фермерське господарство”, після одержання засновником державного акта на право власності  на  земельну  ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.
Відповідно до абзацу 2 ч.5 ст.1 Закону України  “Про фермерське господарство” фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується на основі діяльності фізичної особи - підприємця і має статус сімейного фермерського господарства, за умови використання праці членів такого господарства, якими є виключно фізична особа - підприємець та члени її сім`ї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України. Особливості створення та діяльності сімейного фермерського господарства без набуття статусу юридичної особи регулюються положеннями   статті 8-1   цього Закону.
Згідно ч.1 ст.8-1 Закону України  “Про фермерське господарство”, сімейне фермерське господарство без статусу юридичної особи організовується фізичною особою самостійно або спільно з членами її сім`ї на підставі договору (декларації) про створення сімейного фермерського господарства
Отже, у будь-я кому разі має відбутися державна реєстрація фермерського господарства (або в порядку ст.8 або ст.8-1 ЗУ “Про фермерське господарство”).
Томко А.І. не надав суду доказів виконання ним вимог ст.8, ст.8-1 ЗУ 
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.02.2020 р. у справі № 626/1055/17, фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа-підприємець (частина четверта статті 1 Закону України “Про фермерське господарство”).
Державна реєстрація фізичної особи – підприємця без з`ясування змісту її підприємницької діяльності (встановлення ведення цією особою фермерського господарства) не може підтверджувати перехід прав та обов`язків орендаря земельної ділянки, наданої із земель державної власності саме для ведення фермерського господарства, до останнього як до фізичної особи-підприємця.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельної ділянки для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання одержувати прибуток з вироблення  товарної  сільськогосподарської  продукції, займатися її переробкою та реалізацією. 
Надання (передача) фізичній особі земельної ділянки для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. 

Колегією суддів встановлено, що після отримання ОСОБА_1 19.05.2015  спірної земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства таке фермерське господарство як юридична особа зареєстровано не було.
Водночас, спірна земельна ділянка 01.07.2015 була передана ОСОБА_1 в суборенду СТОВ «Мрія».
Як фізична особа-підприємець Томко А.І. був зареєстрований лише 07.12.2017.
ФОП Томко А.І.  не надано доказів використання ним  спірної земельної ділянки з метою функціонування фермерського господарства.
На теперішній час спірна земельна ділянка використовується СТОВ «Мрія» на умовах суборенди на підставі договору від 01.06.2018, укладеного  з ФОП Томком А.І.
Отже, вдруге, як і в 2015 році, у 2018 році ФОП Томко А.І. передав спірну земельну ділянку в суборенду СТОВ «Мрія», а не залишив її для цілей ведення  фермерського господарства, як зазначив в своїй  заяві від 23.04.2015 на одержання земельної ділянки в оренду.
Таким чином, судова колегія вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що спірна земельна ділянка одержана ФОП Томко А.І. не для ведення фермерського господарства, а з іншою метою, для  розширення земельного банку іншого суб`єкта господарювання - СТОВ «Мрія» поза процедурою проведення земельних торгів, оскільки отримана в оренду згідно з оскаржуваним наказом земельна ділянка      Томко А.І. безпосередньо з метою ведення фермерського господарства не використовувалася, а за згодою Головного управління Держземагенства у Харківській області була передана в суборенду СТОВ «Мрія».
Судова колегія приймає до уваги те, що маючи достатній час для створення фермерського господарства, протягом більше ніж 2 років з часу отримання у користування земельної ділянки, ОСОБА_1 не створював фермерське господарство, а зареєструвався як фізична особа-підприємець лише після звернення прокурора в липні 2017 до Красноградського районного суду Харківської області з відповідним позовом, що також свідчить про відсутність у нього дійсного волевиявлення на використання спірної земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.
Відсутність волевиявлення Томка А.І. на створення та ведення фермерського господарства додатково підтверджується фактом повторної передачі земельної ділянки в суборенду СТОВ «Мрія» на підставі договору суборенди від 01.06.2018, вже як фізичною особою-підприємцем Томком А.І .
Доводи представника другого та третього відповідачів в судовому засіданні 09.09.2021 про те, що у 2017 році ФОП Томко А.І. зареєстрував фермерське господарство не мають правового значення, оскільки відсутні докази того, що спірна земельна ділянка увійшла до складу майна фермерського господарства. 
Крім того, з наданої суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №179842166 від 05.09.2019 (а.с.58-89 т.1) вбачається, що з 2014 року Томко А.І. отримав у користування для ведення фермерського господарства 43 земельні ділянки державної форми власності, частина яких була передана в суборенду СТОВ «Мрія». 
Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про те, що дії Томка А.І. щодо отримання у 2015 році в оренду спірної земельної ділянки на території Кирилівської сільської ради Красноградського району були фактично спрямовані не на ведення фермерського господарства особисто, а на отримання СТОВ «Мрія» цієї земельної ділянки за спрощеною процедурою, без проведення земельних торгів.
Зазначені обставини Головним управлінням Держземагенства у Харківській області не були враховані. 
Розглядаючи заяву Томка А.І. про надання йому в оренду спірної земельної ділянки, Головне управління Держземагенства у Харківській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду, виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці.
З огляду на норми статті    7 Закону України «Про фермерське господарство», статей   123,   134 ЗК України   громадянин право на отримання земельної ділянки державної власності може використати один раз, додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримувати на конкурентних засадах через участь у торгах.
Відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створив передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Відсутність реєстрації фермерського господарства протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.
Аналогічна правова позиція викладена в пунктах  5.15, 5.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.01.2020 у справі № 922/1974/19.

При укладенні спірного договору оренди землі в п.30 цього договору перший та другий відповідачі передбачили право орендаря передавати в суборенду спірну земельну ділянку.
Така умова договору протирічить положенням ст.1 Закону України "Про фермерське господарство", оскільки одержання земельної ділянки на пільгових умовах, без проведення земельних торгів (ст.ст.123, 124, 143 ЗК України) для ведення фермерського господарства передбачає, що така земельна ділянка має надійти до активів фермерського господарства і використовуватися ним для вироблення сільськогосподарської продукції. 
Отже, дії першого та другого відповідачів свідчать про порушення ними ст.1 Закону України "Про фермерське господарство" під час вирішення питання про передачу в оренду спірної земельної ділянки і укладення спірного договору оренди землі. 

За таких обставин, наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ прийнятий з порушенням вимог ст.ст.   123,  124, 134 Земельного кодексу України, ст.ст.1, 7 Закону України "Про фермерське господарство", що є підставою для визнання його незаконним та скасування.
Оскільки договір оренди землі укладено на підставі незаконного наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ, з порушенням ст.ст.123, 124, 143 ЗК України, ст.ст.1, 7 Закону України "Про фермерське господарство", а також враховуючи, що відповідачем-2 не доведено укладення договору оренди з метою використання спірної земельної ділянки для ведення ним фермерського господарства, останнє ним не створювалося, земельна ділянка в користування фермерському господарству не передавалася, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для  визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 07.05.2015 між ГУ Держземагентства у Харківській області та Томком А.І., а також укладеного 01.06.2018 між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ “Мрія” договору суборенди земельної ділянки, який є похідним від основного договору.

В позові прокурор просив визнати недійсними договір оренди та договір суборенди, скасувавши їх державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №9737848 від 19.05.2015 та за №27162439 від 17.07.2018 відповідно.
З цього приводу судова колегія зазначає, що згідно з  ч. 3 ст. 26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”,  … у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Згідно пояснення прокурора в судовому засіданні 09.09.2021 прокуратура не заявляла позову у цій справі щодо незаконності дій державного реєстратора при вчиненні ним запису про реєстрацію договору оренди від 07.05.2015 та договору суборенди від 01.06.2018, а малися на увазі наслідки визнання угод недійсними у вигляді певних дій державного реєстратора.
За таких обставин, судова колегія вважає, що наслідками визнання недійсними договорів оренди та суборенди є внесення до державного реєстру запису про припинення речових прав в порядку ч.3 ст.26 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, а не скасування державної реєстрації, як просив прокурор. 

Визнання недійсним договору оренди землі від 07.05.2015 та договору суборенди від 01.06.2018 має наслідком повернення ФОП Томком А.І. спірної земельної ділянки Головному управлінню Держгеокадастру у Харківській області, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. 

Під час розгляду справи судом першої інстанції СТОВ «Мрія» надала суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог прокурора (а.с.138 т.1). 

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.06.2021 у цій справі, законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак, її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.
На виконання вказівок Верховного Суду у цій справі, колегія суддів в судовому засіданні 09.09.2021 дослідила звукозапис судового засідання  суду першої інстанції від 02.09.2020 та встановила, що представник ФОП Томко А.І.  в усній формі заявив  Господарському суду Харківської області про застосування строків позовної давності до вимог прокурора. 

Судова колегія зазначає наступне. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин 3, 4   статті 267 Цивільного кодексу України   позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення   статті 267 Цивільного кодексу України   і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1   статті 261 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується прокурором в позові, ним пропущено трирічний строк позовної давності до вимог про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ та до вимог про визнання недійсним укладеного 07.05.2015 між ГУ Держземагентства у Харківській області та Томком А.І. договору оренди землі. 

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові  від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (як відповідач за позовною вимогою про скасування наказу) під час розгляду справи судом першої інстанції не зверталося до суду із заявою про застосування строків позовної давності до зверненої до нього вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ.
Враховуючи наведене, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За вимогами про визнання недійсним укладеного 07.05.2015 між ГУ Держземагентства у Харківській області та Томком А.І. договору оренди землі, строк позовної давності прокурором пропущено і ФОП Томко А.І. заявлено суду про застосування наслідків сппиву позовної давності.
Верховний Суд в своїй постанові 10.06.2021 у цій справі вказав,  що позовна давність застосовується за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. 
В позовній заяві та в судовому засіданні 09.09.2021  прокурор просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. 

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, враховує наступне. 
Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за змістом частини 5   статті 267 Цивільного кодексу України   позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності.
Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском позовної давності, тому таке питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.
Водночас до висновку про поважність причин пропуску позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим. Встановлення обставин, які свідчать про поважність причин пропуску позовної давності, здійснюється судом за загальними правилами доказування, визначеними процесуальним законом. Якщо суд дійде висновку про те, що позовна давність пропущена з поважної причини, то у своєму рішенні наводить відповідні мотиви з посиланням на докази на підтвердження цих висновків.
Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19.
Таким чином, фактичний пропуск строку позовної давності не є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки за наявності поважних причин такого пропуску, право позивача підлягає захисту у порядку, встановленому   ЦК України   та   ГПК України.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, виходячи з вимог ст. 261 та ч. 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Згідно з ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як свідчать матеріали справи, прокурор в межах строку  позовної давності звертався до Красноградського районного суду Харківської області із аналогічним позовом про визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації та повернення ОСОБА_1  земельної ділянки. 
Вказаний позов був обґрунтований тим, що дії Томка А.І. були спрямовані для отримання ним та наступної передачі СТОВ "Мрія" в користування земельної ділянки площею 32,5292 га за спрощеною процедурою, без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України, при цьому Томко А.І. не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання земель за призначенням.
Під час розгляду вказаної справи 11.12.2017 ОСОБА_1 уклав з СГ ТОВ "Мрія" угоду про дострокове розірвання договору суборенди землі, яку 11.12.2017 зареєстровано сектором державної реєстрації Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.
Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 03.12.2018 закрито провадження у справі №626/1049/17, з огляду на те, що такі позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (а.с.48 т.1). 
Спірний у даній справі договір суборенди укладено між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ "Мрія" 01.06.2018, тобто після того, як 07.05.2018 сплив строк позовної давності на оскарження договору оренди від 07.05.2015. 
Таким чином, після закриття провадження у справі № 626/1049/17 та розірвання оспореного у справі №626/1049/17 договору суборенди у прокурора не було достатніх підстав, причин та мотивів заявляти відповідні вимоги. 
Водночас обставина повторного укладення договору суборенди одразу після спливу позовної давності до вимог про оспорення договору оренди стала підставою для повторного звернення прокурора до суду для розгляду цього спору в порядку господарського судочинства. 
Судова колегія враховує, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.
Враховуючи вищевикладені обставини, а також активні дії прокурора із захисту інтересів держави у вигляді подання позову хоча і з недодержанням правил підвідомчості, судова колегія приходить до висновку про поважність причин пропуску прокурором строку позовної давності у цій справі та наявність підстав для захисту порушеного права. 
Вказана правова позиція щодо поважності причин пропуску позовної давності узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 09.06.2021 у справі №922/1141/20 при розгляді спору  у подібних правовідносинах, а також в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним укладеного 07.05.2015 між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договору оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області.

Стосовно позовної вимоги про визнання недійсним укладеного 01.06.2018 між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ “Мрія” договору суборенди земельної ділянки, судова колегія зазначає, що прокурором за цією вимогою строк позовної давності  не пропущено, оскільки з такою вимогою до суду прокурор звернувся 23.09.2019 (тобто в межах трирічного строку позовної давності). 
За наведеного, позовні вимоги про визнання недійсним укладеного 01.06.2018 між ФОП Томко А.І. та СГ ТОВ “Мрія” договору суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області – є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ФОП Томка А.І. повернути, а ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти земельну ділянку, судова колегія  зазначає, що вимога зобов`язати повернути земельну ділянку можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки.
Враховуючи  наведене, позовна вимога прокурора про зобов`язання ФОП Томка А.І. повернути, а ГУ Держгеокадастру у Харківській області прийняти земельну ділянку загальною площею 32,5292 га, що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер 6323381000:04:000:0098 вартістю 95 6894,86 грн. – є законною та підлягає задоволенню. 

З   огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2020 у справі №922/3121/19 з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до ст.282 Господарського процесуального кодексу України, у випадку скасування судового рішення суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи  у суді першої інстанції.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарг покладаються на відповідачів  пропорційно. 
Враховуючи викладене, керуючись ч.5 ст. 267 ЦК України,  ст.129,  ст.270, п.2 ч.1. ст.275, п.1 ч.1 ст.277, 282,  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів 

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури  задовольнити.
Рішення Господарського суду Харківської області від 09.09.2020 у справі №922/3121/19  скасувати та прийняти нове.
Позов задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати наказ Головного Управління Держземагентства у Харківській області “Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду” від 30.04.2015 № 1060-СГ.
Визнати недійсним укладений 07.05.2015 між Головним Управлінням Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_1 договір оренди землі сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області.
Визнати недійсним укладений 01.06.2018 між Фізичною особою-підприємцем  Томком Андрієм Івановичем та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Мрія” договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 32,5292 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Кирилівської сільської ради Красноградського району Харківської області, скасувавши державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 27162439 від 17.07.2018.
Зобов`язати  Фізичну особу-підприємця Томка Андрія Івановича повернути, а Головне управління  Держгеокадастру у Харківській області прийняти земельну ділянку загальною площею 32,5292 га, що знаходиться за адресою: Кирилівська сільська рада Красноградського району Харківської області, кадастровий номер 6323381000:04:000:0098 вартістю 956894,86 грн. 

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, вул. Космічна, 21, поверхи 8-9, м. Харків, код ЄДРПОУ 39792822) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, вул. Б.Хмельницького, 4, м. Харків, код ЄДРПОУ 02910108) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2561,34 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 3842 грн., за подання касаційної скарги в розмірі 2561,34 грн. 
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Мрія” (63340, Харківська область, Красноградський район, с.Петрівка, код ЄДРПОУ 30378024) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, вул. Б.Хмельницького, 4, м. Харків, код ЄДРПОУ 02910108) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2561,34 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 3842 грн., за подання касаційної скарги в розмірі 2561,34 грн. 
Стягнути з фізичної особи-підприємця Томка Андрія Івановича ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, вул. Б.Хмельницького, 4, м. Харків, код ЄДРПОУ 02910108) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2561,34 грн., за подання апеляційної скарги в розмірі 3842 грн., за подання касаційної скарги в розмірі 2561,34 грн. 
Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 15.09.2021р. 

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           І.В. Зубченко  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна