ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2021 р.                                                                 Справа №914/2333/19
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                                      О.С. Скрипчук
суддів                                                                                          Н.М. Кравчук  
                                                                                          Б.Д. Плотніцького 
при секретарі судового засідання В.Б. Лагутіні, 
розглянувши апеляційну скаргу в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора за вих. № 16/1/5-18297-17 від 09.04.2021 (вх. № 01-05/1264/21 від 12.04.2021)
на рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 (повний текст рішення складено 25.03.2021, м. Львів, головуючий суддя Ю.О. Сухович, судді М.Р. Король, О.Д. Запотічняк)
у справі № 914/2333/19
за позовом: заступника Генерального прокурора України – керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, м.Київ
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів», м. Львів
до відповідача-2: Львівської міської ради, м. Львів
про 
1)          визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради, 
2)          визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, 
за участю: 
прокурора: Сидоренко В.А. (присутній в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) 
від позивача: Ониськів А.С. – представник згідно безкоштовного запиту з ЄДРЮОФОП та ГФ 
від відповідача-1: Ящинський А.Л. – представник згідно ордера серії ВС № 1075644 від 14.05.2021 
від відповідача-2: Кубай Ю.Г. – представник згідно безкоштовного запиту з ЄДРЮОФОП та ГФ
ВСТАНОВИВ:
Заступник Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України  звернувся до Господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів» та Львівської міської ради про:
- визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 17.12.2015 № 24, якою прийнято рішення про продаж земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1, Товариству з обмеженою відповідальністю «Сітіпарк Львів».
- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, розташованої за адресою: вул. Т.Шевченка, м.Львів, укладеного між Львівською міською радою Львівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів», посвідченого приватним нотаріусом Пелех О.З. 28.12.2015 та зареєстрованого у Державному реєстрі № 128.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка не входить до меж міста Львова, а отже Львівська міська рада не мала повноважень розпоряджатися нею.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 в позові заступника Генерального прокурора України - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ні прокурор, ні позивач не обґрунтував належними, допустимими доказами порушення прав та інтересів держави прийняттям оспорюваної ухвали Львівської міської ради від 17.12.2015 №24 та укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2015, оскільки спірна земельна ділянка не перебувала у державній власності, а тому у Кабінету Міністрів України відсутні повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою відповідно до ч. 8 ст. 122 ЗК України та ч. 9 ст. 149 ЗК України.
Не погоджуючись з даним рішенням суду в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального права. А саме скаржник стверджує, що висновок суду першої інстанції про те, що спірна земельна ділянка не перебувала у державній власності спростовується висновок експертів за результатами проведення земельно-технічної експертизи №8202/17-41 від 27.07.2017, яка проводилась в кримінальному провадженні № 42016000000003019; Актом перевірки дотримання земельного законодавства від 31.03.2017, який складений Департаментом контролю за використанням та охороною земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру; листом Державної інспекції сільського господарства в Львівській області від 06.06.2016 №1126/3-10-8 та довідкою Державної аудиторської служби України від 05.12.2018.
Відповідачами подано до суду відзиви на апеляційну скаргу б/н від 17.05.2021, в яких просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 залишити без змін.
Відзиви на апеляційну скаргу мотивовані тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.
Крім того, Кабінетом Міністрів України подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н і дати (вх. № 01-04/3619/21 від 18.05.2021), в якому просить рішення Господарського суду Львівської області скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.
Відзив на апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України мотивований тим, що спірна земельна ділянка не знаходиться на території м. Львова, а розташована на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району, за межами населених пунктів.
Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.
Як вбачається з довідки про розширення меж міста Львова від 14.04.1978, Виконавчий комітет Львівської обласної Ради народних депутатів порушив клопотання про розширення меж міста Львова за рахунок земель промислової зони, села Білогорщі Водянської сільської ради і території Нестеровського, Пустомитівського і Яворівського районів Львівської області. В поданих вдруге матеріалах Львівський облвиконком, підтримуючи пропозиції землекористувачів, виконкомів Львівської міської, Нестеровської, Пустомитівської і Яворівської районних Рад, просить включити в смугу м. Львова у відповідності з генеральним планом його розвитку 2057,6 гектара земель (на 784,1 гектара менше, ніж в раніше поданих матеріалах), в тому числі:
-           1266,8 га земель, переданих протягом останніх років згідно з розпорядженням Ради Міністрів УРСР промисловим підприємствам, транспортним і будівельним організаціям міста Львова. На обліку ці землі залишились у сільських районах; 104,0 га держлісфонду Винниківського лісництва, що є зоною відпочинку піонерів та школярів міста Львова; 115,8 га радгоспу «Львівська овочева фабрика», підпорядкований Львівському спеціалізованому тресту овочево-молочних радгоспів, що знаходиться в місті Львові; 71,1 га - села Білогорща Водянської сільради Пустомитівського району; 499,9 га - колгоспу «Нове життя» і радгоспів «жовтневий» та Львівський», з яких 219,1 га займають орні землі, 121,6 га - випаси, 95,1 га сіножаті та інші - 64,1 га. Перед Радою Міністрів УРСР порушено клопотання про вилучення з цих земель 62 га для промислового будівництва.
За рахунок цих земель в установленому порядку передбачається дальше розширення території промислових підприємств, житлового будівництва та будівництва наукових закладів і закладів профтехосвіти. Через суміжність земель і подвійна підпорядкованість ускладнює забудову міста за генеральним планом, а також викликає великі незручності при їх обліку. Зазначено, що доцільним є прийняття пропозиції Львівського облвиконкому і включення в межі міста Львова: земель промислової зони 1266,8 гектара; села Білогорщу Водянської сільради і земельної площі в кількості 790,8 гектара з Нестеровського, Пустомитівського і Яворівського районів, яку за генеральним планом розвитку міста передбачається використати під промислове і житлове будівництво. Після цих змін територія міста Львова становитиме 10729 гектара.
Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 27.04.1978 № 3308-ІХ «Про розширення меж міста Львова» в межі м. Львова включено: землі промислової зони 1266,8 гектара; село Білогорщу Водянської сільради і земельну площу в кількості 790,8 гектара з Нестеровського, Пустомитівського і Яворівського районів, яку за генеральним планом розвитку міста передбачається використати під промислове житлове будівництво.
З довідки про розширення меж міста Львова від 03.03.1988 вбачається, що Виконавчий комітет Львівської обласної Ради народних депутатів за погодженням з обкомом Компартії України порушив клопотання про включення в межі міста Львова села Рясне Ряснянської сільської ради Яворівського району. Село Рясне займає територію 477 гектарів і своєю забудовою фактично злилось з містом. У селі розташовані: Рясненський виробничий комплекс і завод телевізійної техніки виробничого об`єднання «Електрон», виробничі об`єднання «Конвейєр», «Автонавантажувач», «Львівхімсільгоспмаш, будівельні управління №11 тресту «Львівпромбуд», №56 тресту «Львівжитлобуд», дільниця домобудівного комбінату. Промислові підприємства, розміщені на території села, виробляють 6,5 проц. загального обсягу товарної продукції промисловості м. Львова. Враховуючи зазначене, вважали б за можливе задовольнити клопотання облвиконкому і включити в межі міста Львова село Рясне Рясненської сільради Яворівського району загальною площею 477 га.
Указом Президії Верховної Ради Української PCP від 09.03.1988 р. № 5541-XI «Про розширення меж міста Львова», включено в межі міста Львова село Рясне Рясненської сільради Яворівського району загальною площею 477 гектарів.
На підставі вказаного указу Львівським філіалом «Укрземпроект» Республіканського проектного інституту по землевпорядкуванню Міністерства сільського господарства УРСР був розроблений технічний звіт «По встановленню зміненої межі м. Львова по суміжності з колгоспом «Нове життя» Яворівського району Львівської області» 1988 року (далі по тексту - Технічний звіт 1988 р).
Технічний звіт 1988 р містить протокол закріплення меж землекористування Львівського міськкомунгоспу в районі промзони с. Рясне по суміжності з колгоспом «Нове життя» Яворівського району Львівської області від 04.07.1988 р., в якому здійснено опис закріплених меж м. Львова в районі промзони с.Рясне по суміжності з колгоспом «Нове життя» Яворівського району Львівської області. Вказані межі були закріплені на місцевості межовими знаками та нанесені на планово- картографічні матеріали.
На виконання указу Президії Верховної Ради Української PCP від 09.03.1988 № 5541-XI «Про розширення меж міста Львова», Виконавчий комітет Львівської обласної Ради народних депутатів прийняв рішенням від 22.03.1988 №114 «Про адміністративно-територіальне впорядкування деяких населених пунктів Городоцького, Нестеровського, Дрогобицького, Пустомитівського. Радехівського, Яворівського районів Львівської області», яким вніс в адміністративно-територіальний устрій окремих районів такі зміни: у Дрогобицькому районі зняв з обліку село Діброва Болехівської сільради; у Нестеровському районі об`єднав села Воронівка і Любеля Любельської сільради в одне село Любеля; у Радехівському районі зняв з обліку село Дубовиця Кустинської сільради; у Яворівському районі утворив Рясно-Руську сільраду з центром в селі Рясне-Руське і сільській раді підпорядкував село Підрясне. Ліквідував Рясненську сільську раду.
Колгосп «Нове життя» був розташований на територіях трьох сіл: Рясне, Рясне-Руське та Підрясне, що підтверджується Планом землекористування колгоспу «Нове життя» села Рясна-Руська Яворівського району Львівської області. План складено в 1977 р. та затверджено виконкомом районної Ради народних депутатів 05.10.1978 і перенесено в натуру 12.10.1978.
У 1993 р. колгосп «Нове життя» реорганізовано, правонаступиником колгоспу стала селянська спілка «Хлібодар». У 1994 році Львівським філіалом Інституту землеустрою розроблено проект роздержавлення і приватизації СС «Хлібодар».
11.11.1994 Рясне-Руською сільською радою надано висновок погодження проекту роздержавлення та приватизації земель селянської спілки «Хлібодар» Яворівського району.
Ухвалою 15-тої сесії 21 скликання Львівської міської Ради народних депутатів від 29.08.1993 р. №39 «Про затвердження Генерального плану м. Львова» затверджено Генеральний план м. Львова, згідно якого земельна ділянка загальною площею 23,4913 га, кадастровий номер: 4610137500:12:003:0006, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне- 2», ділянка 1-1) відноситься до земель м. Львова.
Згідно списку землекористувачів та землевласників Залізничного району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради №51 від 06.02.1998 «Про інвентаризацію земель м. Львова» земельна ділянка в промзоні Рясне-2, ділянка 1-1 відносилась до земель міста Львова, що не надані у власність та/або користування громадянам чи юридичним особам (код КВПЦЗ: 16.00 - землі запасу). 
В 2000 р. межу міста Львова було погоджено всіма суміжними землекористувачами головами сільських рад, зокрема і головою Рясне-Руської сільської ради В. Мельничук, що підтверджується Проектом зміни межі міста Львова 2000 р., який виготовлений Львівським філіалом Інституту землеустрою.
Листом № 40/3/22 від 17.10.2007 Управління земельних ресурсів у місті Львові на звернення Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради від 20.09.2007 № 1390/2403 повідомило, що згідно земельно-кадастрових даних інформацію про правовий статус земельних ділянок в промзоні Рясне-2 (згідно представленого графічного матеріалу), серед яких ділянка 1-1 - земельна ділянка відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування. 
20.03.2008 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1692 «Про визначення переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах, для будівництва та обслуговування промислових об`єктів», згідно якої, з метою забезпечення ефективного використання земельного фонду міста, залучення додаткових коштів у міський бюджет м.Львова для реалізації програм соціально-економічного та культурного розвитку м. Львова, керуючись Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.136 Земельного кодексу України, ухвалами міської ради від 22.02.2007 № 570 «Про регулювання окремих питань у сфері землеустрою та містобудування з метою функціонування ринку земель у м. Львові» і від 07.06.2007 № 899 «Про затвердження Положення про організацію, проведення та оформлення купівлі-продажу земель у власність або права на оренду земельних ділянок несільськогосподарського призначення у м. Львові», міська рада ухвалила: визначити перелік земельних ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах, для будівництва та обслуговування промислових об`єктів згідно з додатком; погодити місце розташування земельних ділянок і надати дозвіл управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічних паспортів земельних ділянок, визначених у додатку.
В додатку до ухвали Львівської міської ради від 20.03.2008 № 1692 до переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах, для будівництва та обслуговування промислових об`єктів була включена земельна ділянка, розташована за адресою: промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1.
20.09.2012 Львівська міська рада прийняла ухвалу № 1734 «Про затвердження Концепції розвитку індустріального парку м. Львова», якою: затвердила Концепцію розвитку індустріального парку м. Львова; внесла зміни у додаток до ухвали міської ради від 20.03.2008 № 1692 «Про визначення переліку земельних ділянок, призначених для продажу у власність або права оренди на аукціонах, для будівництва та обслуговування промислових об`єктів» (зі змінами), вилучивши пункт 1.
27.12.2012 Львівська міська рада прийняла ухвалу № 2050 «Про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м.Львова у промисловій зоні «Рясне-2, ділянка 1-1», якою погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 22,6 га у промисловій зоні «Рясне-2», ділянка 1-1 в оренду терміном на 30 р. для створення індустріального парку м. Львова. Також ухвалою передбачено: управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування подати у встановленому порядку міській раді на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Далі тривала процедура розроблення проекту землеустрою, за наслідками якої 18.07.2013 враховуючи ухвалу міської ради від 20.09.2012 № 1734 «Про затвердження Концепції розвитку індустріального парку м. Львова», від 27.12.2012 № 2050 «Про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова у промисловій зоні «Рясне-2», ділянка 1-1»та ухвалу міської ради від 30.05.2013 № 2312 «Про створення індустріального парку у м. Львові».
З метою відбору на конкурентних засадах способом організації і проведення відкритого конкурсу керуючої компанії індустріального парку міська рада прийняла ухвалу № 2567 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку у м. Львові на вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1 та про організацію і проведення конкурсу з вибору керуючої компанії індустріального парку», згідно із пунктом 1 якої міська рада вирішила затвердити: Концепцію індустріального парку «Рясне-2» згідно з додатком 1; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодити надання земельної ділянки площею 23,4913 га (кадастровий номер земельної ділянки 4610137500:12:003:0006) на вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1 в оренду терміном на 30 років для створення індустріального парку у м. Львові, перевівши із земель сільськогосподарського призначення до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Львова; положення про умови проведення конкурсу з вибору керуючої компанії індустріального парку згідно з додатком 2; склад та порядок роботи конкурсної комісії з вибору керуючої компанії індустріального парку згідно з додатком 3; форму Договору про створення та функціонування індустріального парку згідно з додатком 4. Згідно із п. 7 цієї ухвали, департаменту містобудування доручено здійснити державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; внести відповідні зміни у земельно-кадастрові дані. Згідно із п. 8 вказаної ухвали, вважати такою, що втратила чинність ухвалу міської ради від 20.09.2012 № 1734 «Про затвердження Концепції розвитку індустріального парку м.Львова».
04.09.2013 Відділом Держземагентства у м. Львові зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку загальною площею 23,4913 га, кадастровий номер: 4610137500; 12:003:0006, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне- 2», ділянка 1-1), що підтверджується Витягом № НВ-460052602013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
24.04.2014 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради право комунальної власності на земельну ділянку загальною площею 23,4913 га, кадастровий номер: 4610137500:12:003:0006, яка розташована за адресою: м. Львів, вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 21565908 від 13.05.2014.
В подальшому, 17.12.2015 Львівська міська рада прийняла ухвалу «Про продаж ТзОВ «СіТіПарк Львів» земельної ділянки на вул.Т.Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1».
Вказаною ухвалою Львівська міська рада затвердила звіт про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки; ціну продажу 52 522 246,00 грн; зазначила площу земельної ділянки 23,4913 га (кадастровий номер 4610137500:12:003:0006) на вул.Шевченка (промислова зона Рясне-2, ділянка 1-1) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для створення та функціонування індустріального парку «Рясне-2»; ТзОВ «СіТіПарк Львів» розтерміновано суму платежів за земельну ділянку терміном на 24 місяці з моменту укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки при умові сплати 50 відсотків вартості земельної ділянки. Також цією ухвалою припинено договір оренди землі, зареєстрований у Львівській міській раді 15.09.2015 р. за № Ш-3692 (книга записів реєстрації Договорів оренди землі Ш-4), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17.09.2015, індексний № 44046500, з моменту сплати 50 відсотків вартості земельної ділянки та скасувати державну реєстрацію права оренди землі.
28.12.2015 між Львівською міською радою (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів» (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за №128 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З.
Предметом договору є придбання покупцем у власність земельної ділянки площею 23,4913 га, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Т.Шевченка (промислова зона «Рясне- 2»; кадастровий номер 4610137500:12:003:0006 (п.1.1 договору).

Прокурор та позивач вважають що:
- ухвалу від 17.12.2015. № 24 «Про продаж ТОВ «СіТіПарк Львів» земельної ділянки на вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне» ділянка 1-1)» було прийнято із недотриманням встановленої процедури підготовки питань, що подаються на розгляд Львівської міської ради, передбаченою ст. 34 Регламенту, зокрема не забезпечено депутатів Ради можливістю ознайомитися з копіями проектів ухвал не пізніше як за тиждень до відповідного пленарного засідання, а у виняткових випадках та у випадках, передбачених цим Регламентом, не пізніше як за день до пленарного засідання, оскільки напередодні пленарного засідання відбулися лише засідання постійної комісії архітектури, містобудування та охорони історичного середовища і постійної комісії фінансів та планування бюджету.
- договір на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки для створення індустріального парку орієнтовною площею 23,4913 га укладено 22.12.2015 за № 253/15-ЗО-ПІ-Ц між управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради і приватним підприємством «Центр ринкових досліджень», тобто на 5 день після затвердження Львівською міською радою звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки на вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1) і ціни продажу цієї ділянки.
- висновок оцінювачів про вартість земельної ділянки підписано (без зазначення дати) оцінювачами Любчиком В.Л. та Продан І.П., встановлено вартість 52 522 246,00 грн. (без урахування ПДВ) у розрахунку на один квадратний метр земельної ділянки 223,58 грн (без урахування ПДВ).
- головним спеціалістом відділу з організації позапланових перевірок про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту контролю за використанням та охороною земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на підставі листа Генеральної прокуратури України від 09.03.2017 № 01/1/2-36634-17 та на виконання наказу Держгеокадастру України від 17.03.2017 № 9-ДК (акт від 31.03.2017) встановлено, що продаж земельної ділянки площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, здійснено в порушення статті 134 Земельного кодексу щодо обов`язковості продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). 
- за результатами перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства, проведеної головним спеціалістом відділу з організації позапланових перевірок про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту контролю за використанням та охороною земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру на підставі листа Генеральної прокуратури України від 09.03.2017. № 01/1/2-36634-17 та на виконання наказу Держгеокадастру України від 17.03.2017 № 9-ДК складено акт від 31.03.2017 в якому вказано що продаж земельної ділянки площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, здійснено в порушення статті 134 Земельного кодексу України щодо обов`язковості продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). 
- посилаючись на положення п.2 ст.127 ЗК України вважають, що продаж земельної ділянки мав бути на конкурентних засадах у формі аукціону, в порядку встановленому главою 21 ЗК України. А згідно положень ст.11 Закону України «Про індустріальні парки» земельна ділянка могла надаватись в оренду. Нормами чинного законодавства у галузі створення та функціонування індустріальних парків на території України не передбачено викупу із земель державної чи комунальної власності земельної ділянки для створення індустріального парку керуючою компанією цього парку.
- посилаються на висновок експертів за результатами проведення оціночно-земельної експертизи від 01.03.2017 № 19413/16-41, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, де вказано, що звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою визначеною у звіті після виправлення недоліків.
- експертна грошова оцінка вартості земельної ділянки площею 23,4913 га, що розташована в м.Львів, вул.Т.Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, станом на 14.12.2015 експертами визначена в розмірі 92 132 585,02 грн. Таким чином, прокурор та позивач стверджують, що за даними перевірки встановлено, що земельна ділянка продана відповідачу-1 не на конкурентних засадах та без погодження Кабінету Міністрів України.
-  ухвали Львівської міської ради від 01.10.2015 № 5146 та від 17.12.2015 № 24 прийняті із недотриманням встановленої процедури підготовки питань, що подаються на розгляд Львівської міської ради, передбаченої ст. 34 Регламенту, занижено ціну продажу земельної ділянки, договір на проведення оцінки управлінням природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради укладено з приватним підприємством «Центр ринкових досліджень» 24.12.2015, тобто на 5 день після затвердження Львівською міською радою зазначеного звіту. 
- відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради відкритим поіменним голосуванням, крім випадків, передбачених Законом. Посадовими особами Львівської міської ради порушено вимоги вказаної норми під час прийняття нормативного акта Львівською міською радою щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, його затвердження, про передачу земельної ділянки в оренду, про продаж земельної ділянки ТОВ «СіТіПарк Львів» у формі ухвали. 
- в листі від 06.06.2016. № 1126/3-10-8 Державної інспекції сільського господарства в Львівській області де зазначено, що за період з 01.01.1988 по 06.06.2016 прийнято лише один документ у відповідності до вимог земельного законодавства, яким змінено межу м. Львова на 477 га за рахунок земель Рясне-Руської сільської ради Яворівського району встановлено, що підстави для віднесення земельної ділянки орієнтовної площею 402,6 га із земель запасу Рясне-Руської сільської ради до земель м. Львова відсутні, а дані державного земельного кадастру, звітності форми 6-зем, індексної кадастрової карти та інше про те, що земельні ділянки орієнтовною площею 402,6 га (в тому числі земельна ділянка площею 23,4913 га) входить в межі м.Львова, необгрунтовані та такі, що суперечать чинному законодавству. Зазначають, що при розгляді копії документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку встановлено, заява на виготовлення проекту землеустрою не підписана заявником (начальником Департаменту містобудування Львівської міської ради М. Бокало). Технічне завдання на виготовлення проекту землеустрою за № 629 не затверджене замовником (Львівською міською радою) та не підписане розробником (начальником ЛМВВ ЛРФДП «ЦЦЗК» Кавецьким А.В), а також акт здачі-прийомки проекту землеустрою та акт встановлення та показу меж земельної ділянки не підписані замовником - управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування Львівської міської ради. Всупереч ст. 50 Закону України «Про землеустрій» у документації відсутні письмова згода землевласника (землекористувача), засвідчена нотаріально, або рішення суду, довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках передбачених законом). У документації наявна експлікація земельної ділянки для подальшого внесення у форму 6-зем, однак не зазначено із яких земель згідно форми 6-зем відведено земельну ділянку. Однак, ухвали Львівської міської ради від 27.12.2012 № 2050 «Про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова у промисловій зоні «Рясне» ділянка 1-1» та від 18.07.2013 № 2567 «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова на вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне» ділянка 1-1, та про організацію і проведення конкурсу з вибору керуючої компанії індустріального парку» прийняті із порушенням ст. 123 ЗК України без нотаріальної згоди землекористувачів.
- відповідно до вимог законодавства згідно з існуючими проектами формування території та встановлення меж Рясне-Руської сільської ради, проекту зміни меж м. Львова та відповідних документів, якими змінювалися межі рад, зазначена земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення не знаходиться на території м. Львова, а розташована на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району, за межами населених пунктів. 
- висновком відділу Держземагентства у м. Львові від 26.06.2016 № 40/01-15/2292 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Департаменту містобудування Львівської міської ради за умови нарахування втрат сільськогосподарського виробництва. Проте, як вказують прокурор та позивач нормами чинного законодавства на час погодження проекту не передбачено можливості погодження проекту за умови, не визначення особи, на яку покладається відповідальність щодо здійснення контролю за виконанням умов щодо нарахуванням втрат сільськогосподарського виробництва. Висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відділу Держземагентства у м. Львові Львівської області від 26.06.2016 № 40/01-15/2292, який є у складі Проекту № 1, підписаний заступником начальника цього відділу та скріплений печаткою. При цьому технічне завдання за № 629 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова видане відділом Держземагентства у м. Львові Львівської області за підписом заступника начальника цього відділу. Пунктом 10 «Інші умови» технічного завдання за № 629 передбачалося провести розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва у встановленому законодавством порядку.
- проект № 1 розроблено із недотриманням вимог ст.29 Закону України «Про землеустрій», оскільки він не містить розрахунку втрат сільськогосподарського призначення, встановленого завданням на розробку цієї документації, а заступником начальника відділу Держземагентства у м. Львові Львівської області, незважаючи на невідповідність положень Проекту № 1 вимогам законів, що є підставою для відмови в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погоджено Проект № 1, чим порушено вимоги ч. 6 ст. 186-1 ЗК України.
- за проектом роздержавлення і приватизації земель СС «Хлібодар» Рясне-Руської сільської Ради народних депутатів Яворівського району Львівської області, розробленим у 1994 році відділом оцінки земель Львівського філіалу Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, встановлено, що земельна ділянка площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, станом на час розробки проекту роздержавлення була віднесена відповідно до експлікації до земель, які запроектовані для передачі у приватну власність для городництва. Розпорядженням голови Яворівської районної державної адміністрації від 14.04.1997 р. № 169 відповідно до рішення сесії Яворівської районної ради від 04.04.1996 № 38 «Про делегування повноважень щодо затвердження проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарський підприємств» було затверджено проект роздержавлення і приватизації, в тому числі і землі СС «Хлібодар» площею 1455,9 га на території Рясне-Руської сільської ради.
- висновок експертів за результатами проведення експертизи з питань землеустрою від 27.07.2017 р. № 8186/17-41, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) Міністерства юстиції України, вказано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова затверджений ухвалою Львівської міської ради від 18.07.2013 р. № 2567, не відповідає за складом та змістом вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату його затвердження. Зокрема, у складі Проекту № 1 відсутні обов`язкові в цьому випадку документи та відомості: актуальна довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали, передбачені пунктами 4.4, 7.2, 7.4 Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000, та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09.04.1998 № 56, які передбачають види матеріалів геодезичних вишукувань, що мають бути оформлені за результатами ОР8-знімання, фототеодолітного знімання та тахеометричного знімання. Під час розроблення Проекту №1 довідка Управління земельних ресурсів у місті Львові Держемагенства України від 17.10.2007 №40/3/22 не могла бути використана, як довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями. В пояснювальній записці до Проекту №1 зазначено, що земельна ділянка площею 23,4913 га, що пропонується до відводу, за категорією відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Водночас у листі управління архітектури департаменту Львівської міської ради від 07.06.2013  № 2401-237 зазначено, що земельна ділянка, що відводиться для створення індустріального парку м. Львова, розташована в межах території промислових підприємств. У пп. 1 п. 3 Концепції розвитку індустріального парку м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 20.09.2012 р. № 1734, вказано, що земельна ділянка розташована у промисловій зоні. При цьому у висновку відділу Держземагентства у м. Львові Львівської області від 26.06.2013 р. № 40/01-15/2292 зазначено, що земельна ділянка відводиться для створення індустріального парку м. Львова за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Також у складі Проекту № 1 наявний розрахунок втрат сільськогосподарського виробництва, затверджений першим заступником начальника Головного управління Держземагентства у Львівській області 24.07.2013. Стверджують, що в складі Проекту № 1 наявна суперечлива інформація щодо категорії земель, за рахунок яких вказаним проектом із землеустрою передбачається відведення земельної ділянки.
- за результами земельно-технічної експертизи, яка проводилася в кримінальному провадженні № 42016000000003019 встановлено, що земельна ділянка площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, розташована поза межами м. Львова, в межах земель колишнього колгоспу «Нове Життя» Яворівського району, пропонованих до передачі м.Львову згідно з технічним звітом 1988 року.
- на запит Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України від 15.11.2018 № 06-28297-17 про надання відомостей чи належать на праві власності землі громадянам, які у 1980-х роках отримали їх в користування, але не оформили до 2015 року право власності на них, оскільки за отриманою із Рясне-Руської сільської ради інформацією земельні ділянки площею 23,4913 га у масиві земель колишнього колгоспу «Нове життя» Яворівського району перебувають у користуванні громадян з 1986 року для городництва згідно із земельно-обліковими даними (господарськими книгами), Головне управління Держгеокадастру у Львівській області листом від 21.11.2018 № 10-13-0.32-10429/2-18 проінформувало про те, що у Головному управлінні відсутня інформація стосовно зареєстрованого за громадянами права власності або права користування на земельні ділянки, які у 1980-х роках надавалися у тимчасове користування.
- відповідно до наданих для перевірки документів земельна ділянка сільськогосподарського призначення (рілля), що вибрана Львівською міською радою для створення індустріального парку м. Львова, розташована за межами м. Львова, через що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 83 і ч. 1 ст. 84 ЗК України та п.п. 3, 4 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 р. № 5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» належала до державної форми власності, право розпоряджатися якою відповідно до ч. 8 ст. 122, ч. 9 ст. 149 ЗК України відноситься до повноважень Кабінету Міністрів України.
У зв`язку з вищевказаним прокурор звернувся з даним позовом в інтересах Кабінету Міністрів України та просить визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 17.12.2015 р. № 24, якою прийнято рішення про продаж земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Львів, вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1, Товариству з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів». Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006, розташованої за адресою: вул. Т.Шевченка, м.Львів, укладений між Львівською міською радою Львівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СіТіПарк Львів», посвідчений приватним нотаріусом Пелех О.З. 28.12.2015 р., зареєстрований у Державному реєстрі за № 128.
При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.
Відповідно до положень статей 15, 16, 167, 170 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, у тому числі шляхом звернення до суду. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. При цьому держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Зокрема, частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно з положеннями статей 80, 84 Земельного кодексу України держава як один із суб`єктів права власності на землю реалізує це право через відповідні органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. 
У статті 4 Господарського процесуального кодексу України закріплено право на звернення до господарського суду. Зокрема, державні органи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Водночас у силу пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Звернення прокурора з позовом у визначених законом порядку передбачено статтею 53 Господарського процесуального кодексу України. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", згідно з частинами 1, 3 якої (в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Зокрема, представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.
Згідно з частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звернула увагу, зокрема, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.
Тобто прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.
В матеріалах справи міститься лист Генеральної прокуратури України № 06-18297-17 від 01.07.2019, який адресований Кабінету Міністрів України про те, що Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою буде подаватись позов до ТзОВ «Сітіпарк Львів» про визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору купівлі-продажу на земельну ділянк.
З позовом у даній справі заступник Генерального прокурора України – керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури звернувся 15.11.2019. Відтак, прокурором було дотримано порядок передбачений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ч. ч. 1 ,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 328 ЦК, якою встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону.
Відтак, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка площею 23,4913 га, кадастровий номер 4610137500:12:003:0006 на вул. Т. Шевченка (промислова зона «Рясне-2», ділянка 1-1) починаючи з 09.03.1988 перебувала у комунальній власності територіальної громади міста Львова. В подальшому, 24.04.2014 право комунальної власності територіальної громади міста Львова на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, Львівська міська рада мала право розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.
На момент розгляду даної справи право комунальної власності територіальної громади міста Львова на вказану земельну ділянку в судовому порядку не оскаржено.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є скасування ухвали Львівської міської ради від 17.12.2015 № 24 «Про продаж ТзОВ «СіТіПарк Львів» земельної ділянки на вул. Т. Шевченка, промислова зона «Рясне-2» та визнання недійсним укладеного на виконання зазначеної ухвали договору купівлі-продажу земельної ділянки, відтак, обґрунтування позову повинно стосуватись предмету спору. Водночас обставини на які покликається у позовній заяві прокурор, не є предметом доказування у даній справі та не можуть бути підставою для задоволення позову. 
Адже, прокурор в обґрунтування позову у даній справі посилається на незаконність прийняття Львівською міською радою наступних рішень: ухвали від 27.12.2012 №2050 «Про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова у промисловій зоні «Рясне» ділянка 1-1»; ухвали від 18.07.2013, №2567 «Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки для створення індустріального парку м. Львова у промисловій зоні «Рясне» ділянка 1-1, та про організацію і проведення конкурсу з вибору керуючої компанії індустріального парку. Однак, жодна з наведених ухвал не оскаржується прокурором, тому суд не вправі надавати їм оцінку щодо відповідності законодавству України.
У даній справі прокурор звертається за захистом інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України щодо користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, посилаючись на те, що Львівська міська рада без належних правових підстав розпорядилася спірною земельною ділянкою, яка перебувала у державній власності. 
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).
Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ні прокурор, ні позивач не обґрунтував належними, допустимими доказами порушення прав та інтересів держави через прийняття оспорюваної ухвали Львівської міської ради від 17.12.2015 №24 та через укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.12.2015. Адже, матеріалами справи не підтверджено, що на час прийняття оспорюваної ухвали земельна ділянка перебувала у державній власності.
У даному випадку, аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що визначений прокурором позивач - Кабінет Міністрів України не мав повноважень на розпорядження спірною земельною ділянкою, тобто не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах. 
Встановлення судом обставини звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, тобто особи, яка не уповноважена на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 913/632/17.
А відтак, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, про відмову у позові у даній справі.
Оскільки судом не встановлено підстав для задоволення позову, відтак відсутні підстави і для вирішення питання щодо спливу строку позовної давності.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника висновків місцевого господарського суду не спростовують.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В :
1.          В задоволенні апеляційної скарги в.о. керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора за вих. № 16/1/5-18297-17 від 09.04.2021 (вх. № 01-05/1264/21 від 12.04.2021) відмовити.
2.          Рішення Господарського суду Господарського суду Львівської області від 15.03.2021 у справі № 914/2333/19 залишити без змін.
3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.09.2021.

Головуючий суддя                                                                       О.С. Скрипчук

Суддя                                                                                          Н.М. Кравчук

Суддя                                                                                           Б.Д. Плотніцький