ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1668/21  Номер провадження 33/814/446/21	Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
з участю секретаря Гнатюк О.С.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн. 
Згідно з постановою судді,  02.04.2021 року о 20:04 год. в м. Полтава, по вул. Кондратенка 14 водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 111730 н.з. НОМЕР_1 перебував з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, не чітка мова, не стійка хода, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5  Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема апелянт посилається на відсутність доведеності факту керування ним транспортним засобом та відсутність законних підстав для зупинки працівниками поліції його автомобіля.
Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час розгляду справи, копію оскаржуваної постанови до цього часу не отримав, а про розгляд адміністративної справи дізнався з сайту «Судова влада».
Просить поновити строк на апеляційне оскарження як пропущений з поважних причин.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження приходжу до висновку, що останні заслуговують на увагу, а строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Так, матеріалами справи доводиться, що правопорушник не приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи.
Матеріали справи не містять належних доказів щодо направлення судом на адресу останнього копії постанови суду та відповідно відсутній факт отримання правопорушником копії такої постанови, відтак подана ним 06.06.2021 року апеляційна скарга підлягає розгляду, а пропущений строк на апеляційне оскарження поновленню. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення апелянта, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №763358, протокол у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з яким він був ознайомлений та зазначив, що надасть пояснення в суді, записи з нагрудних бодікамер працівника поліції ВІ 0026, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. 
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 . 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
Так, за нормативним визначенням ст. 130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, в редакції на час скоєння правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, нормами вказаної статті присутність двох свідків обов`язкова лише в разі неможливості здійснювати працівниками поліції відеозаписів, тобто технічно фіксувати перебіг подій, пов`язаний з оглядом водія на стан сп`яніння. В даному випадку працівниками поліції здійснювалась фіксація всіх обставин спеціальними нагрудними відеореєстраторами (бодікамерами), записи яких приєднані до матеріалів справи, а також під час запропонування водієві пройти огляд на стан сп`яніння були запрошені і свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надали свої письмові пояснення, що були досліджені судом. 
Як вже зазначено вище, адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає в разі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
Згідно запису з бодікамери працівника поліції, останній підійшов до водія ОСОБА_1 , який стояв поблизу ВАЗ 111730 н.з. НОМЕР_1 . При цьому, працівником поліції було застережено про порушення водієм правил паркування, а саме паркування біля пішохідного переходу, згідно до п.п. 15.9 г ПДР України. Після чого, водій ОСОБА_1 сів за кермо та здійснив виїзд із зони паркування до іншого місця.
Під час спілкування з водієм у працівників поліції виникла підозра щодо перебування останнього в стані сп`яніння, в зв`язку з чим було запропоновано пройти відповідний огляд на стан сп`яніння, від якого ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується записам з бодікамери поліцейського та поясненнями свідків.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що він не перебував за кермом, не беруться судом до уваги та спростовуються відеозаписом, на якому ОСОБА_1 сідає за кермо та здійснює керування автомобілем, переїжджаючи в інше місце паркування. 
Також є безпідставним доводи щодо незаконної зупинки транспортного засобу, оскільки водієм було порушено правила дорожнього руху, а саме паркування ближче ніж 10 м. до пішохідного переходу, що доводиться постановою ДП18 №763358 від 02.04.2021.
Інших доказів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції обставини правопорушення, апелянтом не наведено. 
Апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про недотримання працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, а наявними доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна