ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                                                                                    Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
13 липня 2021 р. 	Справа № 520/13572/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року  по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
           06.10.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ НП в Харківській області, УСБУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
          Одночасно позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору.
          У якості додатку до позовної заяви ОСОБА_2 надав суду, окрім іншого, довідку про доходи за 2019, 2020 роки (а.с. 1-8).
               07.10.2020 року позивач ОСОБА_1 подав суду уточнену позовну заяву про визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобов`язання останніх вчинити певні дії (а.с. 9-17).
          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, позивачу наданий термін – 10 днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.
Копія вказаної ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена позивачу 22.10.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 24).
          Судом зазначено, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження скрутного матеріального положення та наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Позивачем по справі оскаржуються дії відповідачів, що вчинені у 2000-2018 роках, однак з позовом до суду позивач звернувся у жовтні 2020 року тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України.
          Також судом зазначено, що в порушення вимог ч. 4 ст. 161 КАС України позивачем до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги з їх копіями для відповідача.
           26.10.2020 року та 27.10.2020 року до суду надійшли уточненні позовні заяви ОСОБА_1 про визнання бездіяльності відповідачів протиправною та зобов`язання останніх вчинити певні дії (а.с. 25-«а»-36).
          Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року, у зв`язку з невиконанням позивачем ОСОБА_1 вимог ухвали суду від 13.10.2020 року, позовна заяви ОСОБА_1 повернута позивачу.
Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку про те, що станом на 02.11.2020 року позивачем не усунено недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а саме, - ОСОБА_1 не надано квитанції про сплату судового збору або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Крім того, позивачем на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року не надано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги з її копіями для відповідачів.
Судом зазначено, що разом з заявою про усунення недоліків позовної заяви позивач надав клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».
Так, в уточненому адміністративному позові позивач вказує, що ним протягом 2019 року не отримано достатнього доходу, який би дозволив йому оплатити судовий збір за подачу позову у даній справі та зазначає, що отримав дохід у сумі 3.000 грн. Також зауважує про відсутність заощаджень, вказуючи, що зазначене підтверджується довідками з банку та з податкової. Між тим, позивачем не надано до суду жодних документів, якими б підтверджувався його дохід, як не надано і довідок із банку та податкової. Позивачем надано лише подану ним заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року про повернення його позовної заяви, та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що протягом 2019 року він не отримував достатній дохід, щоб оплатити судовий збір, що підтверджується довідками податкової та випискою з його банківського рахунку.  27.11.2020 року, ним на електронну пошту направлені в суд копії уточненого позову та копії доданих документів для однієї сторони на виконання ухвали суду про усунення недоліків. З приводу ненадходження цих документів жодних повідомлень позивач не отримував.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач Управління СБУ в Харківській області просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач станом на 02.11.2020 року не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, з огляду на наступне.
Частина 5 ст. 160 КАС України містить вимоги до позовної заяви, а ст. 161 передбачає документи, що додаються до позовної заяви.        
Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Згідно з ч. 2 ст. 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Таким законом є Закон України «Про судовий збір» статтею 1 якого унормовано, що  судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
Як убачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
З аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може...», визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в ст. 5 цього Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.
Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.
Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Щодо третьої умови, визначеної у п. 3 ч. 1 ст. 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.
Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що додатком до позовної заяви ОСОБА_1 , яка надійшла до суду 06.10.2020 року, є довідка про доходи за 2019, 2020 роки. Разом з тим, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, надаючи позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви, судом не надана негативна оцінка означеному документу.
Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового передчасним та таким, що зроблений без належної оцінки, наданих позивачем доказів в його обґрунтування.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Керуючись наведеним, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність такої підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , як не надання позивачем, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 року, доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги з її копіями для відповідачів.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття рішення про повернення справи № 520/13572/2020 до суду першої інстанції для продовження її розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги позивача означених висновків колегії суддів не спростовують.
При цьому, колегія суддів враховує п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 320 КАС України).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2020 року скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова 	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова