ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року	Львів	Справа № 567/414/21 пров. № А/857/9652/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,
за участі секретаря судового засідання:           Вовка А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, 
на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 30 квітня 2021 року (суддя – Назарук В.А., час ухвалення – 11:00 год., місце ухвалення – м.Острог, дата складання повного тексту – не зазначена), 
в адміністративній справі №567/414/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, 
про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, 

                                                                 встановив: 

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління НП в Хмельницькій області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив: 1) скасувати постанову серії БАА №269821 від 24 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.1 ст.132-1 КУпАП; 2) провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
Відповідач ГУ НП в Хмельницькій області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. Однак вказаний відзив надійшов на адресу суду першої інстанції та був зареєстрований 30.04.2021 року о 12:02 год, тобто вже після прийняття рішення у даній справі. 
Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 30 квітня 2021 року позов задоволено. Постанову серії БАА №269821 від 24.03.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито. 
З рішенням суду першої інстанції від 30.04.2021 року не погодився відповідач ГУ НП в Хмельницькій області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про помилковий висновок суду першої інстанції про ненадання суду відповідачем заперечень проти позову та доказів, що їх підтверджують, оскільки відзив на позовну заяву було подано 26.04.2021 в межах визначеного судом строку. Зазначає апелянт, що  оскаржена постанова від 24.03.2021 року про застосування адміністративного стягнення за вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, винесена з дотриманням вимог КУпАП та Закону України «Про національну поліцію», є правомірною та скасуванню не підлягає. Вказує апелянт, що суть вчиненого позивачем порушення у спірних правовідносинах полягає у тому, що позивач 24.03.2021 року на автодорозі Т-18-04 на 15 км. дороги керував великогабаритним трактором JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила проїзду великогабаритних вантажів, а саме керував т/з, що перевищує дозволені габарити, без узгодження з НПУ, що виявлено при здійсненні документального габаритно-вагового контролю на підставі реєстраційних документів з технічними даними на трактор. Також на підтвердження вчинення правопорушення водієм ОСОБА_1 було здійснено відповідні заміри трактора в присутності водія, ширина якого становила 4 метра 46 сантиметрів, що підтверджується відеозаписом, здійсненим на технічний пристрій боді-камера. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.04.2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. 

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавали, хоча належним чином усі були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи. 
Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників). 
Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 має право керувати машинами- тракторами та самохідними зерно- і кукурудзозбиральними машинами, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 12). 
24.03.2021 року старшим лейтенантом поліції ПОГ СВГ ВП Шепетівського РУП в Хмельницькій області Коробчук Д.О. було винесено щодо ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №269821 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, згідно якої 24.03.2021 року о 10 год. 40 хв. на автодорозі Т-18-04 на 15 км. дороги ОСОБА_1 керував великогабаритним трактором JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила проїзду великогабаритних вантажів, а саме керував т/з, що перевищує габарити, ширина більше 2,6 м. без узгодження з НПУ, чим порушив ПДР України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 5). 
Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, поліцейським при її винесенні не було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому вона підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА №269821 від 24.03.2021 року, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Як слідує зі змісту положень п.п.3, 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, ч.1 ст.132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Як вірно зауважив суд першої інстанції, оскаржена постанова БАА №269821 від 24.03.2021 відносно ОСОБА_1 не містить зазначення того, який саме пункт ПДР позивачем дотримано не було. 
Частиною 1 ст.132-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до Примітки до вказаної статті, дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. 
Згідно зі ст.14 Закону України від 30.06.1993р. №3353-XII «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. 
Відповідно до ч. 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. 
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. 
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.. 
Відповідно до пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306. 
Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю. 
Отже, умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП є встановлення факту перевищення усіх чи одного з габаритів сільськогосподарської техніки (в даному випадку трактора JOHN DEERE 9510 R), яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення та перевищує 3,75 м.. 
Суд апеляційної інстанції враховує, що оскарженою позивачем постановою відповідача серії БАА №269821 від 24 березня 2021 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.1 ст.132-1 КУпАП, за вчинення порушення, яке полягає у тому, що він керував великогабаритним трактором JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , габарити якого (ширина) перевищували більше 2,6 м.. 
Колегією суддів також проведено перегляд приєднаного до відзиву на позовну заяву диску з відеозаписом документального габаритно-вагового контролю керування ОСОБА_1 великогабаритним трактором JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що здійснений на технічний пристрій боди-камери, та встановлено, що працівниками поліції було проведено заміри трактора JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті чого встановлено перевищені габарити (ширина) на 2,6 м.. На місці події під час розгляду справи та винесення постанови від 24.03.2021 року працівники поліції роз`яснили водію трактора про те, що суть порушення полягає у тому, що габарити трактора перевищують 2,6 метра. 
На підставі встановлених фактичних обставин та наведених норм правового регулювання спірних правовідносин, колегія суддів робить висновок, що відповідачем встановлено перевищені габарити трактора JOHN DEERE 9510 R, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме його ширина на 2,6 м., однак не встановлено і не заявлено в порушення факту перевищення габаритів трактора на 3,75 м., як це передбачено пунктом 22.5 Правил дорожнього руху на час проведення габаритно-вагового контролю. 
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача ГУ НП в Хмельницькій області у відповідній частині висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, перевіривши оскаржену постанову відповідача за визначеними ч.2 ст.2 КАС України критеріями, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які б були підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта (відповідача) щодо наявності доказів вчинення позивачем порушень ПДР України. 
Відносно доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції права відповідача на подання відзиву на позовну заяву з доданими доказами, то колегія суддів погоджується, що судом першої інстанції у вказаному допущено порушення процесуальних норм, однак таке порушення не вплинули на правильність прийнятого рішення у даній справі, що у відповідності до абзацу 2 ч.2 ст.317 КАС України не є підставою для скасування або зміни оскарженого рішення суду. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 
                              
                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області – залишити без задоволення. 
Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 30 квітня 2021 року в адміністративній справі №567/414/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 05.07.2021 року