УХВАЛА

29 липня 2021 року 
Київ
справа №260/1053/19
адміністративне провадження №К/9901/31438/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Шишова О.О., 
під час розгляду в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №260/1053/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промисловий центр» до Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промисловий центр» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 квітня 2019 року №0002461402, № 0002471402, № 0002481402, №0002491402, № 0004931307, № 0004921307, № 0004951307, № 0004941307, №0002511404. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 квітня 2019 року № 0002461402, №0002471402, № 0002481402. У задоволенні позову у частині решти позовних вимог відмовлено.
Частково задовольняючи вимоги адміністративного позову, суд першої інстанції вказав, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності кредиторської заборгованості позивача перед СГ ТОВ «Агро-Лучки». 
Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27 березня 2018 року (справа №816/809/17), від 6 листопада 2018 року (справа №822/551/18), від 8 серпня 2018 року (справа №820/4428/17), від 26 червня 2018 року (справа №808/2360/17), суд вказав, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження протокол допиту свідка і висновки експертів не можуть вважатись доказом в адміністративному судочинстві. Суд критично оцінив посилання ГУ ДФС на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2018 року у справі №592/1158/18, оскільки це судове рішення не стосується ОСОБА_1 , який підписував первинні документи від імені контрагента позивача ПП «Перевал». Наявність в діях решти контрагентів позивача ознак фіктивності, на думку суду. не є безумовною підставою для висновку про порушення позивачем податкового законодавства.
Апеляційний суд підтримав указані висновки суду першої інстанції та залишив без змін рішення суду першої інстанції. 
Не погодившись з судовими рішеннями, ГУ ДПС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів та ухвалити нове про відмову в позові.
За змістом касаційної скарги підставою касаційного оскарження відповідач вказав пункти 1 і 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Обґрунтовуючи касаційну скаргу ГУ ДПС, серед іншого, вказувало на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 10 листопада 2020 року (справа №640/25738/19), від 31 січня 2020 року (справа №520/10953/18), від 19 вересня 2018 року (справа №822/1771/17), від 27 березня 2018 року (справа №826/1588/13-а), від 14 травня 2019 року (справа №825/3990/14). У вказаних справах Верховний Суд вказував про неприйнятність первинних документів, підписаних особами, що заперечують свою участь у здійсненні відповідними підприємствами господарської діяльності. Незважаючи на це, суди в порушення норм процесуального права не врахували пояснення директорів ПП «Перевал», ТОВ «Агросолт», ТОВ «Агро-Центр Груп», ТОВ «Амен ЛТД», ТОВ «Атенас», ТОВ «Гарм-Сервіс», ТОВ «Екопром Лімітед», ТОВ «Компанія Агро-К», ТОВ «Нейлон Плюс», ТОВ «Перша Агрокомпанія», ТОВ «Сігурд ЛТД», ТОВ «Танос Груп», ТОВ «Ларс Торг», ТОВ «Салтор Лімітед», надані в межах кримінальних проваджень про те, що вони не мали відношення до господарської діяльності зазначених підприємств.
Верховний Суд ухвалою від 18 січня 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, передбаченому пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Одним із спірних питань у цій справі, в межах якого відкрито касаційне провадження, є правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права під час надання правової оцінки доводам контролюючого органу про нереальність господарських операцій позивача з ПП «Перевал», ТОВ «Агросолт», ТОВ «Агро-Центр Груп», ТОВ «Амен ЛТД», ТОВ «Атенас», ТОВ «Гарм-Сервіс», ТОВ «Екопром Лімітед», ТОВ «Компанія Агро-К», ТОВ «Нейлон Плюс», ТОВ «Перша Агрокомпанія», ТОВ «Сігурд ЛТД», ТОВ «Танос Груп», ТОВ «Ларс Торг», ТОВ «Салтор Лімітед», посадові особи яких в межах кримінальних проваджень надали пояснення про непричетність до діяльності зазначених підприємств.
Під час касаційного розгляду встановлено, що ухвалою від 28 квітня 2021 року Верховний Суд справу № 160/3364/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, предметом розгляду якої є подібні правовідносини, передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Підставою для передачі справи № 160/3364/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду стало те, що колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у справах №810/5645/14 (постанова від 22 вересня 2015 року, провадження №21-887а15), №826/3477/13-а (постанова від 3 листопада 2015 року, провадження №21-4471а15, №826/15034/14 (постанова від 1 грудня 2015 року, провадження №21-3788а15), відповідно до яких статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю та господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку, а також, що сам факт того, що на момент розгляду справи щодо посадових осіб контрагентів не було винесено вироків, не може спростовувати достовірність їхніх пояснень щодо характеру укладених угод і фактичного здійснення операцій за цими угодами.
Таку необхідність колегія суддів мотивувала, зокрема тим, що факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами рух товару і зміни в активах / зобов`язаннях платника податків підтверджуються. Як наслідок, існує нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.
Норми матеріального права не можуть пов`язувати визнання ознак фіктивності юридичної особи з обов`язковою наявністю вироку щодо осіб, які вчинили фіктивне підприємництво.
Матеріали кримінального провадження стосовно посадових осіб контрагентів не є належними та допустимими доказами безтоварності операцій, якщо таким матеріалам не дана правова оцінка компетентним судом, що знаходить своє вираження, наприклад, у формі вироку у відповідному кримінальному провадженні.
Зазначені обставини у своїй сукупності зводять нанівець значення для платника податків обраного Верховним Судом України способу захисту порушених прав і обумовлюють необхідність в обранні інших способів судового захисту.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 23 червня 2021 року прийняла до розгляду справу № 160/3364/19 і призначила її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі, зокрема, у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
З огляду на викладене, з метою забезпечення сталості та єдності судової практики колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необхідність зупинити провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/3364/19.
Керуючись статтями 236, 355 КАС України, Суд 
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі №260/1053/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промисловий центр» до Головного управління ДФС у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Головне управління ДПС у Закарпатській області, до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 160/3364/19.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає. 

Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   О.О. Шишов