КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                            
      Єдиний унікальний номер справи: 753/7145/19              Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
      Номер провадження: 22-ц/824/1974/2021                          Д оповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
13 травня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого - Коцюрби О.П., 
суддів: Білич І,М., Слюсар Т.А., 
при секретарі - Перебитюку А.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», позивач) звернулося в Дарницький районний суд міста Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 151 183,82 грн. посилаючись на те, що 18 лютого 1997 року між Закритим акціонерним товариством «Фармацевтична фірма «Дарниця» (далі - ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця»), яке, 06 червня 2012 року відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства», ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» змінило власне найменування на Приватне акціонерне товариство "Фармацевтична фірма «Дарниця», правонаступником якого із 06 червня 2012 року є Приватне акціонерне товариство «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири              АДРЕСА_1 . 
Вказало, що відповідно до умов п. 4 Договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого1997 року, продаж спірного майна здійснено за 31 839,00 грн., що на момент укладення договору, вказана сума складала 16 820,00 умовних одиниць за курсом Національного Банку України (далі - НБУ) на день укладення договору, та на день подачі позову до суду відповідала офіційному курсу НБУ гривні до долара США. 
Позивач зазначив, що під умовними одиницями в даному договорі, сторони мали на увазі саме долар США.
Згідно п. 5 Договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом п`ятнадцяти років з моменту укладення Договору.
Останній день для виконання зобов`язання з оплати вартості квартири було передбачено договором - 17 лютого 2012 року.
Протягом багатьох років між певною групою мешканців, що придбали квартири у будинку АДРЕСА_2 відбуваються судові справи щодо вартості, за яку продано квартири (розмір вартості визначений в національній чи іноземній валюті); порядку оплати вартості за квартири; визнання недійсним договорів; визнання недійсним пунктів у договорах купівлі-продажу, що визначають вартість проданих квартир в іноземній валюті. 
Позивач також вказав на те, що ухвалою Верховного Суду України від        30 травня 2012 року у справі № 6-59830вов10 за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,          ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та додаткових угод до них, за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,   ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24   ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,   ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,                      ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_39 ,   ОСОБА_40 ,  ОСОБА_41 ,  ОСОБА_42 ,  ОСОБА_43 ,  ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання угод недійсними, п. 4 договору фактично визнано дійсним та чітко встановлено допустимість використання у розрахунках грошових зобов`язань іноземної валюти або інших розрахункових величин.
Зазначив, що за приписами ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, яка діяла на час подачі позовної заяви, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.  
Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-26110св12, що набрало законної сили за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання угод купівлі-продажу квартир недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_57 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», треті особи: Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація, Головне управління юстиції у м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання угод купівлі-продажу квартир недійсними в частині зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від              05 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 05 липня                  2011 року встановлено, що належним виконанням зобов`язань за договорами купівлі-продажу квартир у будинку АДРЕСА_2 є внесення покупцями грошових коштів у національній валюті України в сумі, що на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях.
Аналогічна позиція щодо вказаних обставин та щодо того ж самого предмету спору викладена і у рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі                    № 6-26187/св12.
Як зазначив позивач, відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року, яке набрало законної сили у справі                          № 22-796-2658 ухваленому за апеляційною скаргою ОСОБА_63 - представника ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_64 ,  ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,                          ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,                  ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ,   ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ,                 ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,                    ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,  ОСОБА_38 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_39 ,                    ОСОБА_40 ,  ОСОБА_41 ,  ОСОБА_42 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_65 , ОСОБА_43 ,    ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 ,   ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_53 ,  ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора в особі Київського міського управління юстиції  м. Києва про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити дії, належним виконанням зобов`язань за даним договором купівлі-продажу слід вважати таку сплату у гривнях, яка розраховується, виходячи з еквіваленту вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долара США до гривні на день здійснення платежів.
Вищезазначеним рішенням Апеляційного суду міста Києва встановлено, що договором від 18 лютого 1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 та  ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» проведені виплати на загальну суму 7 493 доларів США з урахуванням курсу долара США до гривні на день здійснення платежів, що заборгованість з оплати вартості квартири становить 9 327 доларів США. 
Зважаючи на те, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року, ухвалене у справі № 22-796-2658, яке набрало законної сили фактично встановлено заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 перед ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» за спірним договором, такі обставини не підлягають доказуванню, за виключенням випадку, коли відповідачі нададуть нові докази оплати за договором, які вони не надавали раніше.
Тобто, як вказує позивач, належним виконанням за договором слід вважати таку сплату у гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту визначеної вартості квартири, зазначену у договорі в умовних одиницях, перераховану у гривню за курсом долара США до гривні на день здійснення платежів.
Отже, на думку позивача, та враховуючи зазначені судові рішення, які набрали законної сили, належним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є та сума у гривнях, яка розраховується за офіційним курсом НБУ долара США до гривні, станом на день подання позову.
Всупереч вищезазначеним судовим рішенням та не зважаючи на те, що кінцевий строк виконання зобов`язання з оплати квартири минув 17 лютого      2012 року (останній день для оплати), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,     ОСОБА_3 не виконали зобов`язань з оплати вартості квартири і їх заборгованість перед ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на 30 листопада 2014 року складає 9 327 долдарів США, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до долара США (14.96 грн. за 1 долар США) становить 139 531,92 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виходячи із вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 ЦК України вказує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач, керуючись своїм правом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України також нарахував відповідачам три відсотки річних від суми боргу.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем при подачі позовної заяви, загальний розмір позовних вимог (ціна позову) складає:
-                     9 327 доларів США - основний борг;
-                     778,87 доларів  США - сума 3% річних за період прострочення.
 Таким чином, позивач вважає, що станом на 30 листопада 2014 року сума заборгованості відповідачів перед ПрАТ  «Фармацевтична фірма «Дарниця» складає 10 105, 87 доларів США, що відповідно на день складання позову та згідно офіційного курсу НБУ (14,96 грн. за 1 долар США) відповідає грошовому еквіваленту в гривні - 151 183,82 грн., яку він просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Під час розгляду справи, позивач збільшив позовні вимоги та посилаючись на те, що відповідачі сплатили кошти за договором у неналежному розмірі, оскільки сума боргу мала бути визначена за офіційним курсом національної валюти до долара США, установленим НБУ на день платежу, просив стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на свою користь 232 708,00 грн. за укладеним договором та три проценти річних - 20 790,84 грн., а всього  253 499,49 грн., а також понесені судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня                   2020 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири від 18 лютого 1997 року, укладеного між сторонами,  що знаходиться за адресо: АДРЕСА_3 у розмірі 253 499,49 грн.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця»  зазначило, що оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, за невідповідності висновків, викладених судом першої інстанції у рішенні обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», відповідачі заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на їх безпідставність, та надуманість, на те, що твердження викладені позивачем у вищевказаній апеляційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, нормам процесуального та матеріального права, тому просили відмовити ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» у її задоволенні.
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ПрАТ "Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволені.
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                  ОСОБА_4 - адвоката Павлова І.Г. задоволено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від  23 квітня 2015 року скасоване та ухвалене нове про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року заочне рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 29 серпня 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 18 лютого 1997 між ЗАТ «Фармацевтична фірма Дарниця», з одного боку, та ОСОБА_1 ,         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , який нотаріально посвідчено державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 3у1021. 
У п. 4 договору зазначено, що продаж здійснено за 31 839,00 грн. (тридцять одну тисячу вісімсот тридцять дев`ять гривень), що на момент здійснення операції складає шістнадцять тисяч вісімсот дванадцять умовних одиниць за курсом НБУ на день укладення даного договору. 
Відповідно до п. 5 договору, покупці виплачують продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту його укладання. До виплати покупцями продавцю повної вартості квартири на неї накладається заборона на відчуження. Після повного виконання покупцями зобов`язань по оплаті вартості квартири продавець письмово повідомляє про це нотаріальній конторі. 
Також, 18 лютого 1997 року між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підписано додаткову угоду про порядок здійснення розрахунків по договору купівлі-продажу спірної квартири від 18 лютого 1997 року, якою встановлено розмір щомісячної виплати виходячи з еквіваленту 79 ум.од. в національній валюті України за курсом НБУ на момент виплати. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня               2009 року у цивільній справі за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,                  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,                   ОСОБА_12 , третя особа: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартир та додаткових угод до них, за зустрічним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,  ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,   ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,                 ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ,  ОСОБА_41 ,  ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання угод недійсними, залишеним  без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року позов ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» задоволено частково.
Визнано недійсною додаткові угоди до договору купівлі-продажу квартир       АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 від 18 лютого 1997 року, 06 лютого 1997 року, 21 лютого 1997 року, 06 лютого       1997 року.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Зустрічні позовні вимоги задоволено.
Визнано недійсними додаткові угоди до договорів купівлі-продажу квартир та частину п. 4 укладених між позивачами за зустрічним позовом та ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» у договорах купівлі-продажу квартир, в тому числі і договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що був укладений між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , який посвідчений 18 лютого 1997 року державним нотаріусом сьомої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Р.С., зареєстрований в реєстрі за             № 3у-102, а саме: «що на момент здійснення операції складає шістнадцять тисяч вісімсот дванадцять умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору», визнано недійсною додаткову угоду до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що була укладена між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 18 лютого 1997 року.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» оскаржило його в касаційному порядку. 
Ухвалою судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року у відкритті касаційного провадження відмовлено. 
У жовтні 2010 року ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернулось до Верховного Суду України із скаргою про перегляд ухвали судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року у зв`язку з винятковими обставинами.
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 травня 2012 року, ухвалу судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року щодо відмови у відкритті касаційного провадження в частині вирішення зустрічних позовних вимог про визнання додаткових договорів купівлі-продажу квартир недійсними та в частині визнання недійсною частини п. 4 у договорах купівлі-продажу квартир скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.
Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі № 6-26187св12, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року в частині задоволення зустрічного                         позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,                     ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,                     ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,  ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,  ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,  ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,   ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 ,                  ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,           ОСОБА_39 ,  ОСОБА_40 ,  ОСОБА_41 ,  ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 ,     ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, Головного управління юстиції в м. Києві, третя особа - Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання угод недійсними в частині визнання недійсною частини п. 4 у договорах купівлі-продажу квартир скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову в цій частині відмовлено.
Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,          ОСОБА_4 на виконання умов договору купівлі-продажу квартири за період з серпня 1995 року по вересень 2011року сплатили ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» грошові кошти в сумі 31 839 грн., що підтверджується платіжними квитанціями та довідкою Фармацевтичної фірми «Дарниця» № 11/1770 від 04 квітня 2000 року.
Відповідно до матеріалів справи, заборгованість відповідачів перед ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» за спірним договором купівлі-продажу, станом на  09 лютого 2015 року становить 10 160,30 доларів США, що до офіційного курсу НБУ (24,95 грн. за 1 долар США) складає 253 499,49 грн. 
За змістом ч.ч. 1- 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Якщо у договорі передбачено інший порядок, суду необхідно з`ясувати сутність такого визначення.
Чинне на момент вчинення договору купівлі-продажу законодавство України, що є актуальним для оцінки спірних правовідносин, передбачало, що, за загальним правилом, законним засобом платежу в Україні між її резидентами є українська гривня.
Погоджуючи умови договору, сторони домовилися, що валютою боргу є «умовні одиниці», а валютою платежу - національна валюта. При цьому необхідно розуміти, що валюта боргу - це валюта, у якій грошове зобов`язання виражене в договорі, а валюта платежу - це та валюта, в якій грошове зобов`язання може бути виконане.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 753/11009/19 (№ 753/21770/14, провадження № 61-1903св20 за аналогічними правовідносинами, що подібна практика визначення валюти боргу в еквіваленті була поширеною, загальновідомою на момент вчинення правочину, а також новим законодавством України не заперечується її правомірність. Таким чином, з моменту набрання чинності ЦК України з 01 січня 2004 року відбулася «законодавча реабілітація» умови про визначення валюти боргу у зобов`язанні шляхом визначення еквівалента іноземної валюти, тобто відбулося законодавче визнання правомірності подібної практики у відносинах учасників цивільного обігу.
Верховний Суд має керуватися тим, що умови зазначеного договору купівлі-продажу були зрозумілими сторонам під час його укладення, оскільки про це не заявила жодна зі сторін, відповідачі прагнули настання усіх наслідків укладення такого правочину, а так само прагнули його виконання. Відповідно, воля набувачів була спрямована на придбання квартири з розстроченням оплати за її купівлю за ціною, визначеною у певній сумі в іноземній валюті (валюта боргу), та оплатою у національній валюті, розрахованою за офіційним курсом іноземною валюти до української гривні станом на день здійснення кожного такого платежу (валюта платежу). 
Істотним для розуміння дійсного змісту та умови укладеного договору є саме те, що курс гривні до іноземної валюти підлягав застосуванню й обрахунку саме на день кожного окремого платежу. 
У договорі у п. 4 встановлено умову, за змістом якої застосовано еквівалент валюти платежу до іноземної валюти - долара США, - сума якої визначена у період укладення договору. 
Належне виконання умов договору передбачає виконання усіх дій, передбачених таким договором, притому (в разі відсутності повноваження на обрання стороною альтернативної поведінки) такі належні дії мають відповідати усім вимогам та змісту домовленості одночасно. Тобто, сукупна сума платежу мала відповідати доларовому еквіваленту суми заборгованості, розрахованому за відповідними курсами, що були чинними на момент кожного чергового платежу.
Визначаючи, чи припинилося зобов`язання виконанням, підлягають застосуванню правила ст. 599 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У справі, яка переглядається, аналіз пунктів 4, 5 договору купівлі-продажу дає підстави для висновку, що визначення ціни предмета договору купівлі-продажу має дві складові - 31 839, 00 грн., що на момент здійснення операції відповідало 16 812, 00 умовних одиниць, які розумілися сторонами як долари США за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.
Положення договору не містять альтернативних умов, відповідно до яких боржник мав право на власний розсуд обрати, яку суму боргу він має сплатити як вартість квартири, що становитиме належне виконання зобов`язання за договором купівлі-продажу, зокрема, 31 839, 00 грн або 16 812,00 умовних одиниць. Умови договору щодо ціни придбаної квартири є достатньо чіткими та зрозумілими. Відповідно до цих умов, покупець мав сплатити продавцю суму, яка відповідає 16 750, 00 умовних одиниць, під якими розуміються долари США, за курсом Національного банку України в гривнях України.
Тобто, дії боржника у наведеному грошовому зобов`язанні лише тоді можуть призводити до його припинення в силу виконання, коли вони за своїм змістом задовольнятимуть усім умовам щодо здійснення оплати. За відсутності окремого застереження у тексті договору та за наявності двох вимог до належного виконання обов`язку з оплати купівельної суми дії боржника мають відповідати цим умовам одночасно.
Викладене дає підстави зробити висновок про те, що станом на день постановлення цього рішення, розмір зобов`язання підлягає визначенню в українській гривні за відповідним курсом до долара США, станом на такий день.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачами, продавець виконав взяті на себе зобов`язання та передав квартиру, яка є предметом договору, у власність покупцям. Проте, враховуючи зміст умов договору купівлі-продажу, покупці взяті на себе зобов`язання з повної оплати вартості квартири на умовах розстрочення платежу не виконали, помилково визначивши в односторонньому порядку та на власний розсуд розмір оплати предмета договору у гривнях, який не відповідає обумовленому сторонами під час укладення договору розміру вартості майна в умовних одиницях (доларах США) (валюта боргу), а також оплатою окремими платежами з розстроченням на тривалий період в українських гривнях.
Викладене свідчить про порушення прав продавця на отримання ним сплати повної вартості предмета договору купівлі-продажу, визначеного сторонами цього договору.
Визначення вартості в умовних одиницях, під якими сторони розуміли долари США, за усіма обставинами справи є очевидним для будь-якої розсудливої, поінформованої та добросовісної особи, оскільки відповідає суті досягнутої домовленості, враховує правову та економічну мету кожної зі сторін і їх інтереси, що об`єктивно заслуговують на увагу, з врахуванням соціально-економічних умов, за яких відбулося досягнення такої домовленості між сторонами.
Відповідачі не оспорювали дійсність договору купівлі-продажу, прийняли виконання за цим договором від позивача, частково виконали свої обов`язки, не погодившись на певному етапі виконання договору з тлумаченнями окремих його умов про визначення розміру вартості майна, придбаного ними, що свідчить про бажання зберегти у себе у власності набуту квартиру.
Враховуючи, що зобов`язання, яке виникло між сторонами договору купівлі-продажу, є дійсним, сторони цього зобов`язання бажають досягнути мету договору, а тому зобов`язані виконати його в повному обсязі, чим забезпечити дотримання прав та інтересів кожного із учасників цих правовідносин.
Невиконання однією із сторін договору досягнутих умов у повному обсязі, свідчить про порушення прав та інтересів іншої сторони, а отже, є підставою для захисту порушених прав та інтересів кредитора за грошовим зобов`язанням.
За правилами ст. 625 ЦК України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, апеляційний суд, встановивши порушення судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ПрАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384  ЦПК України, суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Фармацевтична фірма «Дарниця» заборгованість за договором купівлі-продажу квартири від 18 лютого 1997 року, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 у розмірі 253 99 (двісті п`ятдесят три тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 49 копійок, а також судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 8 188 гривень 75 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий:                                                                    О.П. Коцюрба
                                                   
Судді:                                                                                 І.М. Білич 
 
                                                                                            Т.А. Слюсар