Ухвала
 
16 серпня 2021 року
м. Київ       
справа № 607/17663/20
провадження № 51-2976 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 10 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 , 
встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 червня 2021 року касаційну скаргу прокурора, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
У межах наданого судом строку прокурор надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків в повній мірі не усунув та допустив нових.
З касаційної скарги убачається, що прокурор не усунув порушення 
п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.
Як слідує зі змісту касаційної скарги, оскаржуючи судове рішення, серед іншого, прокурор посилається на п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, при цьому взагалі не наводить доводів щодо м`якості призначеного покарання, які би вказували на відмінності принципового характеру в оцінці виду та розміру покарання, з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Натомість, доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до незгоди із застосуванням приписів ст. 75 КК України, що позбавляє можливості встановити дійсну його позицію, з чим саме не погоджується прокурор – з видом, розміром призначеного засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки чи з порядком його відбування відповідно до положень ст. 75 КК України.
Окрім цього, усуваючи недоліки касаційної скарги, залишеної без руху, прокурором допущено порушення ч. 6 ст. 427 КПК України, за приписами якої до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Однак, прокурором до касаційної скарги, наданої на усунення недоліків, не додано жодної її копії, що позбавляє Суд можливості виконати вимоги ст. 430 КПК України, в частині надіслання копій касаційної скарги учасникам судового провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути прокурору касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 
10 березня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                         ОСОБА_3