Ухвала 
 
27 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 572/2568/20
 
провадження № 61-11700ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ          ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовлено.
 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня                 2020 року скасовано.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 21 серпня 2020 року № 26-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді провідного спеціаліста (завідувача бібліотекою) Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ                         ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області з 01 вересня 2020 року.
Стягнуто з Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 01 вересня 2020 року до 08 червня 2021 року у розмірі                                   75 517,04 грн, що включає обов`язкові відрахування та платежі до державного бюджету.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 4 204 грн та поновлення на роботі звернуто до негайного виконання.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У липні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ              ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 червня                          2021 року.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Подана касаційна скарга Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ          ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті             1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, не зазначаючи при цьому від якого саме висновку Верховного Суду, застосованого судом апеляційної інстанції, необхідно відступити та у який спосіб, в якій постанові викладений цей висновок та чим обґрунтована необхідність такого відступу.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Також касаційна скарга Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ                       ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги заявником не додано копії скарги та доданих до неї матеріалів для відповідача - ОСОБА_1 .
 
Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України визначено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати до суду касаційної інстанції виправлену касаційну скаргу, яка за формою і змістом повинна відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, із обов`язковим зазначенням у ній всіх учасників справи та надати копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Крім того, касаційна скарга Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ            ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки згідно з актом Управління забезпечення автоматизованого документообігу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2021 року № 842, касаційна скарга надійшла до суду без документу щодо сплати судового збору, зазначеного у додатку до неї. Тобто, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року. 
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить                           1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
 
У вересні 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                    Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області та просила суд:
1.        визнати незаконним та скасувати наказ Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області від 21 серпня 2020 року № 26-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
2.        поновити її на роботі на посаді провідного спеціаліста (завідувача бібліотекою) Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області з                               01 вересня 2020 року; 
3.        стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по день поновлення на роботі;
4.        стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку по день фактичного розрахунку.
 
Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що заявник просить постанову Рівненського апеляційного суду від 08 червня 2021 року скасувати та залишити в силі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2020 року.
 
Згідно із частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
Судове рішення, яке оскаржує заявник свідчить про існування двох вимог немайнового характеру (щодо визнання незаконним та скасування наказу; поновлення на посаді) та вимоги майнового характеру (щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу).
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
 
Оскільки Клесівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - ліцей Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області є відповідачем у справі, тому вищевказана пільга на нього не поширюється та заявнику слід сплатити судовий збір.
 
Отже, при поданні позову за вимоги немайнового характеру судовий збір мав бути сплачений у розмірі 1 681,60 грн (2 102 грн * 0,4) * 2 = 1 681,60 грн).
 
За вимогу майнового характеру до сплати підлягала сума у розмірі                         840,80 грн, оскільки 1% ціни позову менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (75 517,04 грн * 1% = 755,17 грн).
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 5 044,80 грн (1 681,60 грн + 840,80 грн) * 200%= 5 044,80 грн).
 
Ураховуючи наведене, заявнику необхідно надати суду касаційної інстанції докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі                            5 044,80 грн.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                      «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Клесівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів - ліцею Клесівської селищної ради Сарненського району Рівненської області на постанову Рівненського апеляційного суду від 08 червня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець