Ухвала
 
29 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 214/2997/20
провадження № 61-12165ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.
 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 10 липня 2018 року до Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Саксаганський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровські області) нею звернуто до виконання виконавчий лист № 214/2732/14 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу. Для виконання виконавчого листа 10 липня 2018 року вона через «Ощадбанк» на депозит служби внесла 13,73 грн та сплачено 10,00 грн комісійного збору.
 
02 квітня 2019 року нею до Саксаганського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області подано виконавчий лист № 214/2744/15 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким ОСОБА_2 зобов`язано прибрати грушу, яблуню та вишню на 5 метрів від стін її будинку. Для виконання виконавчого листа 02 квітня 2019 року нею через «Ощадбанк» на депозит служби внесено 4 173,00 грн та сплачено 41,73 грн комісійного збору.
 
16 квітня 2019 року вона здала до Саксаганського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист № 2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким ОСОБА_2 зобов`язаний демонтувати яму-басейн. За подання для виконання виконавчого листа вона через «Ощадбанк» на депозит служби внесла 4 173,00 грн та сплатила 41,73 грн комісійного збору.
 
16 травня 2019 року Саксаганський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області платіжним дорученням № 601 повернув їй в «Ощадбанк» 4 104,00 грн авансового внеску за виконання судового рішення. Не повернуто було 69,00 грн. Виконавча служба на замовлення боржника оформила документи про добровільне виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження та закрила виконавче провадження за рахунок її авансу. 17 травня 2019 року «Ощадбанк» зарахував на її рахунок 4 104,00 грн, збитки завдані їй діями відповідача склали 69,00 грн.
 
26 липня 2019 року Саксаганський ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області платіжним дорученням № 969 повернув їй в «Ощадбанк» 4 104,00 грн авансового внеску за виконання судового рішення. Не повернуто було 69,00 грн. Виконавча служба на замовлення боржника оформила документи про добровільне виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження та закрила виконавче провадження за рахунок її авансу. 29 липня 2019 року «Ощадбанк» зарахував на її рахунок 4 104,00 грн, збитки завдані їй діями відповідача склали 69,00 грн .
 
07 серпня 2018 року вона подала до Саксаганського ВДВС м. Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий лист № 2-70/11 Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровській області, за яким із ОСОБА_2 стягнуто на її користь 17 360,00 грн. За подання виконавчого листа 07 серпня 2018 року вона через «Ощадбанк» на депозит служби внесла 173,00 грн, та нею сплачено 10,00 грн комісійного збору.
 
Правопорушення ОСОБА_2 привели до збитків і витрат по 4 виконавчим листам на суму 241,46 грн.
Суд у справі тривав 8 років, пройшло більше ніж 120 судових засідань, відрив від звичайних занять склав понад 80 000,00 грн.
 
ОСОБА_2 за рішенням суду 17 360,00 грн не погасив одним платежем, 8 місяців борг стягувався з пенсії. Грушу прибрав у квітні 2020 року, яма-басейн не демонтовані, заваленні сміттям. Протиправною поведінкою ОСОБА_2 їй кожного дня завдається моральна шкода, розмір відшкодування якої вона оцінює в 21 000,00 грн.
 
У зв`язку з викладеним позивач просила суд стягнути із ОСОБА_2 на її користь 241,46 грн на відшкодування майнової шкоди, 21 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, судових витрат у розмірі 1 189,02 грн та витрати у розмірі 97,00 грн.
 
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 на її користь судових витрат за відрив від звичайних занять, витрат за роздруківку позову та поштових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суд від 17 червня 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року та додаткове рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 лютого 2021 року Дніпропетровської області залишено без змін.
 
Відмовляючи у задоволенні вимог позивача про відшкодування майнової та моральної шкоди, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з їх недоведеності та необґрунтованості. Доводи ОСОБА_1 про те, що протиправна поведінка відповідача призвела до завданих збитків, та саме він має відповідати за завдану шкоду, не ґрунтуються на нормах закону, адже правовою підставою для відшкодування завданої шкоди в деліктних правовідносинах є встановлення вини відповідача, чого позивачем не доведено. Утримання банком комісії при здійсненні зарахування коштів на картковий рахунок стягувача є питанням договірних відносин між ОСОБА_1 та установою банку.
 
Ухвалюючи додаткове рішення та вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції, із яким погодився суд апеляційної інстанції, керувався норами статей 141,142 ЦПК України та виходив з відсутності правових підстав для стягнення із відповідача судових витрат за відрив від звичайних занять, витрат за роздруківку позову та поштових витрат.
 
17 липня 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Ухвалою Саксаганської районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року розгляд цієї справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
 
Отже, суди попередніх інстанцій визнали цю справу малозначною. 
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування майнової та моральної шкоди у розмірі 21 241,46 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (227 000,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.
 
Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржується до суду касаційної інстанції на підставі підпункту «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Щодо доводів заявниці про те, що справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для неї виняткове значення.
 
Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ця справа є малозначною, а тому за відсутності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення, ухвалені у цій справі, не підлягають касаційному оскарженню. 
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак   І. Ю. Гулейков   Г. І. Усик