КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                      
      Справа № 369/5774/21                                       Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В. 
Провадження № 22-ц/824/11458/2021                                   Доповідач: Шебуєва В.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 липня 2021 року                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:           
судді-доповідача                       Шебуєвої В.А., 
суддів                                Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,
секретар                                        Майданець К.В.,
 
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Віданової Олени Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна,-
 
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна. Просив визнати спільною сумісною власністю житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 348,8 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0368 га, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки.
Також ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову. Посилався на те, що йому стало відомо, що відповідачка, має намір самостійно та без погодження із ним відчужити спірне майно на користь третіх осіб. ОСОБА_2 просив накласти арешт на житловий будинок    АДРЕСА_1 , загальною площею 348,8 кв.м., право власності на який зареєстровано за  ОСОБА_1 , а також на  земельну ділянку, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . Також просив заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку та земельної ділянки, оскільки такі дії нею вчинялись вже раніше. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок   АДРЕСА_1 , загальною площею 348,8 кв.м. право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 . Накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 . Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 348,8 кв.м. та земельної ділянки, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу суду. Посилається на порушення норм процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності ризиків невиконання рішення суду, а також наміру ОСОБА_1 здійснити відчуження спірного будинку та земельної ділянки. Звертає увагу на те, що будинок та земельна ділянка були придбані ОСОБА_1 за особисті кошти, а ОСОБА_2 не має жодних прав на будинок та земельну ділянку. Крім того, суд наклав арешт на будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_2 , натомість відповідачці належить будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_2 . Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку  та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 . Такі заходи забезпечення позову не відповідають заявленим вимогам.
 В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.
Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає   задоволенню частково з наступних підстав.
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок і земельну ділянку та шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку та земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний житловий будинок та земельна ділянка є предметом спору, а невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду.
Колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що  забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_2 є поділ спільного сумісного майна подружжя.
Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_2 просить визнати спільною сумісною власністю житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 348,8 кв.м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0368 га, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки.
Оскільки житловий будинок і земельна ділянка є предметом спору, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом накладення на них арешту.  
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності ризиків невиконання рішення суду та наміру відповідачки здійснити відчуження житлового будинку і земельної ділянки. Відповідно до змісту ст. 149 ЦПК України умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що будинок та земельна ділянка були придбані ОСОБА_1   за особисті кошти, позивач не має на вказане майно жодних прав, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду справи про поділ спільного сумісного майна по суті.
Також є безпідставними доводи скарги про те, що в ухвалі суду було зазначено про накладення арешту на будинок та земельну ділянку в АДРЕСА_2 , тоді як ОСОБА_1 належить будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_2 . Вказані розбіжності в зазначенні адреси спірного майна можна вважати помилкою, яка підлягає виправленню в установленому законом порядку, та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суд першої інстанції в частині вирішення вимог заяви про заборону ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку   та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Такі заходи забезпечення не відповідають заявленим позовним вимогам. Вимог щодо передання будинку у оренду або користування будинком третіми особами позивач не заявляв.
Враховуючи викладене, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року підлягає скасуванню в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову  шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку  та земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_1 , з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.
В іншій частині ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу адвоката Віданової Олени Василівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року скасувати в частині вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності та поділ майна шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 348,8 кв.м. та земельної ділянки, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Відмовити в задоволенні вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії щодо передання в орендне або інше користування третім особам житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 348,8 кв.м. та земельної ділянки, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В частині вирішення вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок    АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, кадастровий номер 3222484501:01:003:0368, загальною площею 0,0368 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 29   липня 2021 року.  
 
Суддя-доповідач                                                        Шебуєва В.А.
 
         Судді                                                               Оніщук М.І.
 
                                                                                Крижанівська Г.В.