ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2280/20  Номер провадження 22-ц/814/1163/21	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.
       секретар: Зеленська О.І.
за участю відповідачів:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року
у справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на будинок з надвірними побудовами, –
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на будинок з надвірними побудовами.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід – ОСОБА_6 .
Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємцями якого були: дружина померлого – ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; дочка померлого – ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав і вона – позивач, на той час неповнолітня, на частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька – ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її баба - ОСОБА_7 , яка своїм нотаріально посвідченим заповітом від 10 січня 2019 року все належне майно на випадок своєї смерті заповідала їй.
Вона, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Пазиничем Р.В. проведено реєстрацію спадкової справи.
Нотаріусом їй було роз`яснено про необхідність подання правовстановлюючих документів про належність будинку спадкодавцеві для отримання свідоцтва про право на спадщину (п. п. 4.15 та 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5).
Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за реєстровим №41 в реєстровій книзі 11 за ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 1981 року, виданого Хорольською ДНК за реєстровим №1615.
Згідно технічного паспорта від 28 серпня 2020 року та довідки ДКП «Миргород-техінвентаризація» від 28 серпня 2020 року загальна вартість будинковолодіння складає 269 186 грн. 
Постановами приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. від 10 листопада 2020 року їй відмовлено у видачі свідоц-тва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, а також у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та відсутністю довідки про зареєстрованих осіб на день смерті з померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 (що унеможливлює встановлення частки у спадщині, яка належала померлій ОСОБА_7 , оскільки вона прийняла спадщину після смерті доньки).
Таким чином, оформити право на спадщину на будинок шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату вона не може, в зв`язку з чим змушена ставити вимоги про визнання її права на спадщину в судовому порядку.
Просила визнати за нею, ОСОБА_4 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_6 , а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 часток будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 баби – ОСОБА_7 .
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_4 – задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , після смерті діда ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом на 5/12 часток будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив змінити оскаржуване ним судове рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом 1/4 частку будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_7 з визнанням права власності позивачки в порядку спадкування за заповітом та відповідним перерахунком долі останньої по спадщині за заповітом. 
Зазначав, що він серед інших відповідачів не визнав позов і не відмовився від своєї частки (долі) у спадщині. Він визнав, що позивачці передбачена її доля, а його частка повинна залишитися за ним. Доказом того є його звернення до нотаріуса 12 липня 2012 року, про що свідчить витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі. 
Вважає, що ці обставини не були враховані судом першої інстанції, а тому перевага була надана виключно позивачу, а не іншим спадкоємцям, зокрема йому.
На апеляційну скаргу ОСОБА_2 свій відзив подала ОСОБА_4 , в якому, спростовуючи доводи апелянта, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Зазначала, що судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід – ОСОБА_6 . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями якого були: дружина померлого – ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав; дочка померлого – ОСОБА_8 , яка прийняла спадщину. але не оформила своїх спадкових прав та вона, ОСОБА_4 , на той час неповнолітня, – на частину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька – ОСОБА_9 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки спадкоємців у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.
Оскільки заповіт ОСОБА_7 відсутній, – доля кожного зі спадкоємців, в тому числі і її, і ОСОБА_8 становила саме 1/3, а не 1/4 частку, як зазначається в апеляційній скарзі.
Окрім того вказувала, що апелянт не був і не міг бути спадкоємцем після смерті свого діда, оскільки на день його смерті була жива і прийняла спадщину мати апелянта – ОСОБА_8 . 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 – померла, спадщину після якої прийняли відповідачі, як спадкоємці першої черги, що постійно проживали з нею на день смерті та подали заяви до органів нотаріату.
Вважає, що таким чином апелянт разом з іншими відповідачами в загальному порядку успадкував лише 1/3 частку спірного будинковолодіння, яку ОСОБА_8 прийняла, як спадщину, але не оформила.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є онукою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про народження її батька ОСОБА_9 /а.с. 7-8/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазини- чем Р.В. 27 грудня 2010 року відкрито спадкову справу №55/2010 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 . 
Згідно листа приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. від 01 грудня 2020 року №410/01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , – 27 грудня 2010 року заяву про прийняття спадщини за законом подала ОСОБА_8 ;
- дружина померлого, ОСОБА_7 , прийняла спадщину згідно п. 3. ст. 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину, так як протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України вона не заявила про відмову від неї, її постійне проживання із спадкодавцем на момент смерті підтверджується довідкою, виданою Миргородським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням Полтавської області 27 липня 2012 року за вихідним №5219;
- рідна внучка померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем згідно із статтею 1266 Цивільного кодексу України на частку спадкового майна, яке належало б за законом її батьку, ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_4 прийняла спадщину відповідно до п. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України як неповнолітня особа. 
Вказані обставини підтверджуються наявною у справі копією матеріалів спадкової справи №55/2010 /а. с. 75- 83/.
Відтак вірним є висновок суду, що спадщину за законом після ОСОБА_7 прийняли: його дочка ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_7 та неповнолітня онука ОСОБА_4 , на долю померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_9 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 липня 2012 року.
Приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Пазини-чем Р.В. 12 липня 2012 року відкрито спадкову справу №25/2012 на майно померлої.
Згідно листа приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. від 01 грудня 2020 року №415/01-16 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , яка проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 : - ОСОБА_1 подав 12 липня 2012 року заяву про відмову від спадщини за законом на користь сина померлої - ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 подав заяву про прийняття спадщини за законом, в якій відізвав заяву про відмову від спадщини від 12 липня 2012 року;
- ОСОБА_3 подав 12 липня 2012 року заяву про відмову від спадщини за законом на користь сина померлої - ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 подав заяву про прийняття спадщини за законом, в якій відізвав заяву про відмову від спадщини від 12 липня 2012 року;
- ОСОБА_7 подала 20 листопада 2012 року заяву про прийняття спадщини за законом.
Таким чином, районний суд, згідно наданої нотаріусом інформації, дійшов правильного висновку, що спадщину за законом після ОСОБА_8 прийняли шляхом подання заяв до нотаріуса: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 померла. За життя нею був складений та нотаріально посвідчений заповіт, відповідно до якого все належне їй майно на випадок своєї смерті вона заповідала ОСОБА_4 .
Згідно листа приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Пазинича Р.В. від 01 грудня 2020 року №409/01-16, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 Доку-ніної ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 онука померлої ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини за заповітом та 26 лютого 2019 року було відкрито спадкову справу №16/2019 на майно померлої ОСОБА_7 . 
Вказані обставини підтверджуються копією матеріалів спадкової справи №25/2012 /а. с. 45, 47- 62/.
Отже, судом вірно встановлено, що позивач ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом після ОСОБА_7 .
Постановою приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Пазинича Р.В. від 10 листопада 2020 року за №392/02-31 ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 на частку житлового будинку з господарськими будів-лями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_7 – у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на частку житлового будинку, не зареєстрованим правом власності на частку житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відсутністю довідки про зареєстрованих осіб на день смерті з померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 (що унеможливлює встановлення частки у спадщині, яка належала померлій ОСОБА_7 , яка прийняла спадщину після смерті доньки) /а.с. 20, 21/.
Спадкове майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Дочірнього комунального підприємства «Миргородтехінвентаризація» від 28 серпня 2020 року № 710-Т станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано в ДКП «Миргородтехінвентаризація» за реєстровим №41 в реєстровій книзі 11 за ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 червня 1981 року, виданого Хорольською ДНК за реєстровим №1615, 28 серпня 2020 року проведено інвентаризацію та оцінку будинковолодіння /а. с. 15/.
Згідно технічного паспорта від 28 серпня 2020 року на житловий будинок, що розта-шований за адресою:  АДРЕСА_1 , житловий будинок та надвірні споруди побудовані в 1970-1987 роках та частина надвірних споруд в 1995 році /а.с. 16-19/.
Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення, що зокрема підтверджується правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12.
Громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі доку-менти на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Зареєструвати право власності на нерухомість в порядку визначеному ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач не може у зв`язку з тим, що цивільна правоздатність особи, на ім`я якої необхідно провести реєстрацію права, припинилася в момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).
Будівництво будинку та надвірних побудов здійснювалося на підставі рішення виконкому Миргородської міськради народних депутатів від 16 червня 1982 року № 404 «Про дозвіл на ремонт та будівництво будівель», дозволу № 59 від 22 липня 1982 року на проведення робіт для будівництва нового будинку замість старого, плану земельної ділянки і червоних ліній забудов від 29 липня 1982 року, рішення виконкому Миргородської міської Ради народних депутатів від 17 липня 1985 року № 339 «Про продовження чинності дії рішення міськвиконкому та терміну індивідуального будівництва».
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за законом та заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно.
Згідно прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, як виникли до набрання чинності ЦКУкраїни, положення цього кодексу застосовується до тих норм прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
За нормами ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. 
Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Виходячи зі встановлених обставин, районний суд дійшов вірного висновку, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_6 на праві власності житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджений належними доказами. Даний факт не оспорюється жодною зі сторін.
Правильним також є висновок суду про те, що позивач є спадкоємцем за законом 1/3 частки майна, яке належало померлому ОСОБА_7 та вчинила дії по прийняттю спад-щини, отже вона набула в порядку спадкування право на це майно: 1/3 частку будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 діда ОСОБА_7 . 
Також вірно судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 , в порядку спадку-вання на інші 2/3 частки будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 ,  набули право в порядку спадкування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на 1/3 частку кожна, оскільки вчинили дії по прийняттю спадщини.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 , спадщину за законом після  неї прийняли   ОСОБА_1 ,   ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , отже вони є спадкоємцями та набули право на майно померлої, в тому числі 1/3 частку будинку з надвірними побудо-вами, що розташований за вищевказаною адресою, на яку набула право в порядку спадкуван-ня ОСОБА_8 після ОСОБА_7 . При цьому суд керувався інформацією, наданою приватним нотаріусом щодо подання зазначеними особами заяв про прийняття спадщини.
Після смерті   ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 позивач   ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом після останньої та набула право на майно померлої в порядку спадкування за заповітом на 5/12 (4/12+1/12) часток будинку з надвірними побудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням часток будинку, на які набула право   ОСОБА_7 в порядку спадкування після ОСОБА_7 та після ОСОБА_8 . 
Встановивши вищенаведені обставини, суд, з урахуванням цитованих вище норм закону, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 , правомірно задовольнивши її позов у повному обсязі.
Доводи апелянта про те, що він також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8 належними доказами не підтверджені. 
Разом з тим, ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги, що постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, – прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, та з огляду на визначені судом частки спадкового майна, – його право, як і право інших відповідачів на 1/12 частку кожного у спадковому майні – враховано.
За наведених обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, – не вбачається.        

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Бондаревська С.М.

Судді:                                                                          Абрамов П.С.

                                                                        Пилипчук Л.І.