ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 р.	Справа № 440/5795/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Перцової Т.С. ,
за участю секретаря судового засідання         Севастьянової А.Ю.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Конюшенко М.А.,
представника відповідача Щепілова О.М.         
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 (головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, повний текст складено 09.02.21 року) по справі № 440/5795/20
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Департаменту патрульної поліції Національної поліції України      третя особа:        Батальйон упатрульної поліції у місті Кременчук Департаменту патрульної поліції 
          про визнання протиправними та скасування висновку та наказу,поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом, просив:
- визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування за фактом вчинення дій що мають ознаки дисциплінарного проступку інспектором взводу 1 роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та інспектором взводу 2 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 , в частині встановлення вчинення дисциплінарного проступку інспектором взводу 1 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №525 від 10.09.2020 "Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення" в частині дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №674о/с  від 18.09.2020  щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу №1 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП зі служби в поліції відповідно до пп. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» з 18.09.2020 року на підставі наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 525 о/с від 10.09.2020 року.
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області департаменту патрульної поліції.
- зобов`язати Департаменту патрульної поліції Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу з 18.09.2020 по день поновлення на роботі. 
- допустити до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 а посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області департаменту патрульної поліції Національної поліції України та виплатити середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
- стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 840,80 грн.
В обґрунтування позову зазначив про ним не порушено службову дисципліну та належним чином виконувалися службові обов`язки, факт вчинення дисциплінарного проступку не доведений відповідачем належними доказами , а тому висновок службового розслідування та накази про  звільнення позивача, є безпідставними та протиправними.
Крім того, відповідачем не обґрунтовано застосування до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 10.09.2020 №525 "Про застосування до працівників БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП дисциплінарного стягнення" в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Визнано протиправним та скасовано наказ департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 18.09.2020 №674о/с "Про особовий склад" щодо звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 із служби в поліції.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області департаменту патрульної поліції з 21 вересня 2020 року.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 35 156,65 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 420,40 грн.
Рішення у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць визнано до негайного виконання.
Департамент патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що факт невиконання та неналежного виконання ним службової дисципліни позивачем підтверджений належними доказами, зокрема матеріалами службового розслідування, відеозаписом, постановою серії ДП 18 №682359 складеної ОСОБА_3 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ,  натомість судом першої інстанції не вірно надано оцінку цим доказам.
Також зазначає, що відповідачем, під час обрання заходу стягнення враховано особу позивача, його службову характеристику, неодноразове застосування в минулому до нього дисциплінарних стягнень, а тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним.
Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. Зазначає, що висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях, ним належним чином виконувалися службові обов`язки, про вчинення порушень службової дисципліни його співробітником та напарником ОСОБА_2  йому не відомо, а тому у нього відсутній обов`язок інформувати безпосереднього керівника , також ним не виявлено фактів правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому були відсутні підстави для прийняття рішення про застосування адміністративного стягнення до осіб, які вчинили правопорушення. Зазначає, що дійсно під час патрулювання він не здійснював безпосередню відеозйомку, проте камера не працювала з технічних причин. Крім того, вважає, що зазначені обставини не можуть  бути підставами для звільнення.
В судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти вимог апеляційної скарги. 
Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник третьої особи  у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до  ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в частині задоволених позовних вимог.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 27.12.2013 по 28.02.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ України та з 23.08.2017 в Національній поліції України, що підтверджується копіями трудових книжок НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ОСОБА_1 (а.с. 14-17 т. 1).
З 12.03.2020 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 обіймав посаду інспектора взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук, що підтверджується витягом з наказу №199 о/с від 12.03.2020 (а.с. 121 т. 2).
07.07.2020 до БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП надійшов рапорт командира взводу №2 роти №3 БРР в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Дерев`янка О.М. №10771вн/41/26//1-2020 щодо можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП (а.с. 115 т.1).
В рапорті зазначено, що 06.07.2020 до командира взводу №2 роти №3 БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 звернувся малознайомий чоловік та повідомив, що 05.07.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , останній здійснив зупинку транспортного засобу з порушенням ПДР, а саме в зоні дії дорожньої розмітки та дорожнього знаку «Водій з інвалідністю», та працівниками БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, які підійшли до нього, почали вимагати грошові кошти. Зі слів чоловіка, працівники БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП взяли кошти у розмірі 500 грн. за не притягнення особи до адміністративної відповідальності, сховавши портативні відеореєстратори до кишень.
07.07.2020 року т.в.о. командиром БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Давидюк В. складено доповідну записку на ім`я т.в.о. начальника управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 за фактом вчинення дій, що мають ознаки дисциплінарного проступку працівниками БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, а саме 05.07.2020 інспектор взводу №1 роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП  в Полтавській області ОСОБА_1 та інспектор взводу №2 роти №3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП  в Полтавській області лейтенант поліції ОСОБА_2  отримали неправомірну вигоду в розмірі 500 грн., не притягнули до  адміністративної відповідальності водія та  сховали до кишень портативні відеореєстратори  (а.с. 113-144  т. 1).
Наказом т.в.о. начальника ДПП УПП  в Полтавській області  Національної поліції України від 21.07.2020 №164, за вказаним у доповідній записці фактом, призначено службове розслідування. (а.с. 112 т. 1).
Під час службового розслідування відповідачем опитано позивача, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , витребувано та досліджено відеозапис технічних приладів, закріплених на будівлі біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,  доповідну записку старшого інспектора відділення зв`язку та телекомунікацій БПП вм. Кременчук УПП в Полтавській області щодо відеофіксації на портативні відеорегістратори від 12.08.2020 з роздруківкою режиму роботи відеогерістраторів, враховано постанову  від 05.07.2020, винесену ОСОБА_2 , а також особу позивача, його характеристику та послужний список, за наслідком якого складено висновок службового розслідування.
За висновками службового розслідування від  21.08.2020  зазначено про порушення інспектором взводу № 1 роти № 3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилася в порушенні вимог п. 5 роз. ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 18.12.2018 № 1026, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 7, ч. 2 ст. 22, ст. 245 КУпАП, п. 4 роз. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 3 1395, п. 1 роз. ІІ Положення про батальйон патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 26.06.2018 №2995, пп. 4 п. 1 роз. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту та вважала за необхідне застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби, що підтверджується висновком від 21.08.2020 ( а.с. 143-165 т. 1).
Наказом №525 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 10.09.2020 до старшого лейтенанта ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с. 18-19 т. 1).
В наказі зазначено про  вчинення дисциплінарного проступку  інспектором взводу №1 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , а саме 05.07.2020 ставши свідком порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 , він не проінформував безпосереднього керівника, не вжив заходів щодо запобігання та припинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до Національної поліції України, не здійснював провадження у справах про адміністративні правопорушення та не прийняв рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, які вчинили правопорушення, що призвело до уникнення останніми  адміністративної відповідальності, та не здійснював безперервну відеозйомку під час несення служби.
Наказом №674 о/с Департаменту патрульної поліції Національної поліції України  від 18.09.2020 старшого лейтенанта ОСОБА_7 звільнено із служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (а.с. 20 т. 1).
Позивач вважаючи висновки службового розслідування протиправними та необґрунтованими, а накази про звільнення з посади та служби в органах поліції незаконними звернувся із позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні у матеріалах справи докази та обставини справи не дають підстав кваліфікувати виявлені порушення як невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни, достатніх для застосування такого виду стягнення як звільнення з посади, а отже накази  є протиправними.
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII   (далі - Дисциплінарний статут), Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII  (далі - Закон № 580-VIII), Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі – Порядок №893).
Відповідно до  ст. 18  Закону №580  поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень  Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно ч. 1 ст.  23 Закону України "Про національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 19  Закону №580  у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ч. 1  ст. 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України"  службова дисципліна - дотримання поліцейським  Конституції  і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених  ст. 18 Закон № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, з-поміж іншого, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Згідно з ч.10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі – Порядок №893).
Пунком 2  розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Відповідно до п. 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Згідно з п. 7  розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до ч. 1 ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Частиною 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.
Судом встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за те, що  05.07.2020 ставши свідком порушення службової дисципліни інспектором взводу №2 роти №3 БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 , він не проінформував безпосереднього керівника, не вжив заходів щодо запобігання та припинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд яких віднесено до Національної поліції України, не здійснював провадження у справах про адміністративні правопорушення та не прийняв рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, які вчинили правопорушення, що призвело до уникнення останніми  адміністративної відповідальності, та не здійснював безперервну відеозйомку під час несення служби.,  до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Згідно з наказом №525 від 10.09.2020 позивач порушив ст. 7, ч. 2 ст. 22, ст. 245 КУпАП, п. 4 розд. І Інструкції з оформлення поліцейськими  матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не   в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 3 1395, п. 1 розділу ІІ Положення про батальйон патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 26.06.2018 №2995, пп. 4 п. 1 розд. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357, п. 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту
Відповідно до ст.  7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно з ст.  22 КУпАП При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Примітка. Положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених  частиною четвертою  статті 121,  частиною п`ятою  статті 122,  статтями 122-2,  122-4,  частиною третьою  статті 123,  частинами другою - четвертою  статті 126 та  статтею 130  цього Кодексу.
Відповідно до ст.  245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 4 роз. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 4. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених  статтями 80  і  81  (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою  статті 121,  статтями 121-1,  121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою  статті 123,  статтею 124-1,  статтями 125,  126, частинами першою, другою і третьою  статті 127,  статтями 128,  129,  статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою  статті 133-1, частинами першою, другою і третьою  статті 140, частинами шостою, сьомою  статті 152-1  КУпАП.
Відповідно до пп. 4 п. 1 роз. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357 Посадові особи органів (підрозділів) поліції під час реагування на правопорушення або події повинні  забезпечувати особисту безпеку громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням чи їх припинення, виявлення та затримання осіб, які їх учинили, усунення негативних наслідків правопорушень або подій.
Відповідно до абз.2, 5 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених  наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 листопада 2016 року № 1179  (далі - Правила №1179) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені  Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. 
Пунктом 3 розділу ІV Правил №1179 визначено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Відповідно до ч. 3 ст.  8 Закону України "Про національну поліцію" накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським  Конституції  та законів України.
Суд першої інстанції виходив з того, що висновки службового розслідування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні в частині  порушення позивачем  ст. 7, ч. 2 ст. 22, ст. 245 КУпАП, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими  матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не  в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 3 1395, пункту1 розділу ІІ Положення про батальйон патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 26.06.2018 №2995, підпункту 4 пункту 1 розділу ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357, пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту оскільки відповідачем не надано до суду належних і достовірних доказів.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Як вбачається з наказу про звільнення позивачем не виконано службові обов`язки, а саме не інформовано безпосереднього керівника  про  порушення службової дисципліни ОСОБА_2 , не вжито заходів щодо запобігання та припинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та  не прийнято рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, які вчинили правопорушення.
В якості  належних доказів наявності зазначених обставин відповідач посилався на акт  відеозаписів із стаціонарної системи технічних приладів відеозапису (а.с.122), закріплених на будівлі магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 за період часу із 13:35 по 14:50 05.07.2020 .
Судом першої та апеляційної інстанції під час дослідження відеозпису встановлено, що 05.07.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували поруч з магазином «АТБ» за адресою: вул. Небесної Сотні, 5а. м. Кременчук, на своєму квадраті патрулювання, підходили до автомобілів "Toyota Camry" чорного кольору, "Hyundai" сірого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , "Daewoo sens" номерний знак НОМЕР_4 , на території автостоянки, які зупинялись в зоні для паркування автомобілів водії -  інвалідів або людей з обмеженими можливостями.
Як під час службового розслідування, так і під час розгляду справи у суді, позивач заперечував факт вчинення правопорушення, а саме не вжиття заходів щодо запобігання та припинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та  не здійснення проваджень у справах про адміністративні правопорушення, неприйняття рішення про застосування адміністративних стягнень до осіб, посилаючись на те, що ним було перевірено особи водіїв та встановлено, що вони мали посвідчення інваліда, а отже підстави для притягнення таких осіб до адміністративної відповідальності були відсутні.
Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем відеозапис, фіксує лише спілкування поліцейських ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із водіями автомобілів "Toyota Camry" чорного кольору, "Hyundai" сірого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , "Daewoo sens" номерний знак НОМЕР_4 , на території автостоянки в зоні для паркування автомобілів водії -  інвалідів або людей з обмеженими можливостями, біля магазину "АТБ" за адресою: вулиця Небесної Сотні будинок 3 а міста Кременчук  в період часу із 13:35 по 14:50 05.07.2020, проте не фіксує  наявність чи відсутність у даних водіїв посвідчення інвалідів, отже правомірно не враховано судом першої інстанції як належний доказ, що підтверджує факт вчинення позивачем правопорушення.
Крім того відповідачем визнано, що під час службового розслідування не вживалися дії щодо встановлення та опитування водів, зафіксованих на відеозаписі автомобілів, що свідчить про неповноту службового розслідування та не з`ясування  обставини, які стали предметом службового розслідування.
Отже, доводи відповідача, що водіями "Toyota Camry" чорного кольору, "Hyundai" сірого кольору, номерний знак НОМЕР_3 , "Daewoo sens" номерний знак НОМЕР_4 було вчинено адміністративне правопорушення, проте позивачем не було складено щодо них протоколи про адміністративне правопорушення,   не доведено належними доказами, а отже є припущеннями.
Посилання відповідача, що факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, а саме не повідомлення безпосереднього керівника про вчинення ОСОБА_8 дисциплінарного проступку, підтверджується  постановою серії ДП18 № 682359 від 05.07.2020, колегія суддів вважає необгрнутованими.
Судом встановлено, що постановою серії ДП18 № 682359 від 05.07.2020,  складаною ОСОБА_2  накладено адміністративне стягнення  у вигляді попередження , на водія "Daewoo sens" номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_4 за порушення ч. 1 ст. 127 КУпАП.
Колегія суддів зазначає, що дана постанова  складена ОСОБА_2 , а не позивачем,  є чинною, доказів її оскарження , а також оскарження дій старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та лейтенанта поліції ОСОБА_2   громадянином ОСОБА_9 .В матеріали справи не містять.
Під час службового розслідування водій ОСОБА_4 від дачі будь-яких пояснень відмовився, що підтверджується актом телефонної розмови т.в.о. заступника командира БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП В. Давидюк, старшого інсектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення Є. Кривошапка, старшого інспектора відділення моніторингу та аналітичного забезпечення ОСОБА_10 із громадянином ОСОБА_4 (а.с. 132 т. 1).
Отже, постанова серії ДП18 № 682359 від 05.07.2020 не є належним доказом допущених позивачем порушень, оскільки не підтверджує обставини, зазначені в службовому розслідуванні (а.с.130).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції, що обставини порушення позивачем  ст. 7, ч. 2 ст. 22, ст. 245 КУпАП, п. 4 розд. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не  в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 3 1395, п. 1 розділу ІІ Положення про батальйон патрульної поліції в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 26.06.2018 №2995, пп. 4 п. 1 розд. ІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої Наказом МВС України від 24.04.2020 №357, п. 1 розд. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 18, ч.1 ст. 23 Закону України "Про національну поліцію", п. 1, 2, 6, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Щодо порушення позивачем пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 18.12.2018 №1026, а саме не здійсненні позивачем під час несення служби безперервної відеофіксації на портативний відеорегістратор, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018р. з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції поліцейський зобов`язаний включити портативний відеореєстратор та вести безперервну відео зйомку ним до завершення виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання. У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції (п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1026).
Таким чином, перед заступанням на службу поліцейські зобов`язані отримувати портативні відео реєстратори та з моменту початку виконання службових обов`язків й до їх закінченні вести безперервну відеозйомку.
Разом з тим, п.п. 1 та 2 Розділу VІІ Інструкції № 1026 визначено, що під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються, зокрема, самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб. 
Згідно з пунктом 2 розділу VII вказаної Інструкції поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.
Судовим розглядом встановлено, що 05.07.2020 з 13:35 по 14:50 ОСОБА_1 , під час несення служби, не здійснював безперервну відеофіксацію на портативний відео реєстратор, що підтверджується службовою запискою старшого інспектора відділення зв`язку та телекомунікацій БПП в місті Кременчук УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції С. Величко та роздруківкою режиму роботи відео реєстраторів (а.с.126-127 т. 1), пояснення ОСОБА_11 як свідка в судів та визнається позивачем, що є порушенням вимог п.5 розділу ІІ Інструкції № 1026.
Доказів повідомлення ОСОБА_1 керівництва УПП в Полтавській області про несправність чи перебування у неналежному стані портативного відео регістратора, матеріали справи не містять та не надавались позивачем ні під час службової перевірки, ні під час розгляду справи у суді.
Отже, факт  не здійснення позивачем, під час несення служби, безперервної відеофіксації на портативний відео реєстратор підтверджений та не спростований під час судового розгляду.
Проте,  застосовуючи до старшого лейтенанта поліції дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, відповідачем не враховані положення статей 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, особа позивача, який позитивно характеризується та не має дисциплінарних стягнень , а отже, безпідставно застосовано найсуворіше дисциплінарне стягнення.
Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, колегія суддів зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади  є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.
Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до ОСОБА_1 найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та                  за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.
Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлене одиничне порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення з посади.
Посилання апелянта на те, що крайній захід, у вигляді звільнення зі служби в поліції,  застосовано оскільки позивач раніше притягався до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що 05.02.2019, 24.02.2020 до позивача застосовано дисциплінарні стягнення у вигляді зауваження та попередження про необхідність дотримання службової дисциплін, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1 (а.с. 123-129 т. 2 ).
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Дисциплінарного статуту  строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить, зокрема для зауваження - протягом двох місяців; попередження про неповну службову відповідність - протягом шести місяців.
Таким чином, на час проведення службового розслідування позивач дисциплінарних стягнень не мав, оскільки попередні стягнення у вигляді  зауваження та попередження зняті та погашені у встановленому законі порядку, а тому не мали бути враховані під час обрання виду стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Всупереч наведеним нормам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності прийнятих ним підстав для прийняття наказів про звільнення позивача, належним чином не довів.
З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 440/5795/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	С.П. Жигилій    Т.С. Перцова   	
Повний текст постанови складено  16.07.2021 року