Номер провадження: 22-ц/813/2416/21 
Номер справи місцевого суду: 522/21959/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи 522/21959/19
Номер провадження: 22-ц/813/2416/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:                                
- головуючого судді – Заїкіна А.П.(суддя – доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Рибачук О.І.

учасники справи: 
- позивач - Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» 
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про зобов`язання надати доступ до житлового приміщення квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Приморського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Домусчі Л.В. о 12 годині 45 хвилині 30 липня 2020 року, повний текст рішення складений 30 липня 2020 року, 

встановив:
2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (далі - КП «ЖКС «Фонтанський») звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить зобов`язати відповідачів надати доступ до житлового приміщення квартири з метою звільнення квартири від сміття, проведення технічного та профілактичного огляду санітарно-технічного та інженерного обладнання та дезінфекції квартири.
КП «ЖКС «Фонтанський» обґрунтовує свої вимоги тим, що 03.06.2019 року між КП «ЖКС «Фонтанський» та співвласниками будинку за адресою - АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 . За умовами вказаного договору КП «ЖКС «Фонтанський» є управителем будинку та повинне забезпечувати належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
До КП «ЖКС «Фонтанський» неодноразово звертались мешканці вказаного будинку, які зазначають, що співвласники кв. АДРЕСА_3 створюють постійний шум та антисанітарний стан квартири та під`їзду, що приносить мешканцям незручності та небезпеку. Власниками вказаної квартири є - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. 18.07.2019 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до КП «ЖКС «Фонтанський» з проханням у судовому порядку вжити заходи щодо доступу у квартиру АДРЕСА_3 та примусового санітарного прибирання, яке аргументоване тим, що на підставі доручення Одеського міського голови від 08.07.2019 року за зверненням мешканців буд. АДРЕСА_1 було здійснено вихід на вказану адресу. Між тим, власниця квартири відмовляється надавати доступ до квартири для проведення обстеження, а також від одержання припису. Також до КП «ЖКС «Фонтанський» було надано лист Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.09.2019 року, в якому зазначено, що ними було здійснено вихід до вказаного будинку. Проте власниця квартири не відчиняє двері, у зв`язку з чим опитати останню та вжити заходи у межах правового полю не видається можливим. Посилались на те, що квартира знаходиться в неналежному санітарно-гігієнічному стані, що створює небезпеку іншим співвласниками будинку. Проте відповідачі не вживають заходів для усунення порушень та перешкоджають працівникам управляючої компанії в проведенні санітарно-технічних робіт (а. с. 1 - 5).
У травні 2020 року представник позивача ОСОБА_3 просив внести виправлення до позовної заяви, а саме в прохальну частину та вважати вірним номер будинку - № НОМЕР_1 (а. с. 35 - 36). 

2.2 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористались правом надання відзиву на позовну заяву.
Разом з тим, ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти вимог та просила відмовити в їх задоволенні. Посилається на те, що у неї років 20-ть тому паспортистка викрала документи та кошти. Потім у неї вкрали лічильник, про що вона сповіщала ЖЕК та по теперішній час вона живе без світла. Зазначає, що звертаючись до суду з дійсним позовом, працівники КП мають дійсний намір знайти документи на квартиру, власником якої є вона та син. У квартирі вона має одну собаку та двоє котів. Дійсно у квартирі вся сантехніка в неналежному стані, оскільки більше 30 років не було в ній ремонту.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.07.2020 року задоволено вищевказаний позов Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа - Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про зобов`язання надати доступ до житлового приміщення.
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надати доступ до житлового приміщення, квартири АДРЕСА_4  працівникам Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» у складі комісії, затвердженої Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, із метою проведення ремонтних санітарно-технічних робіт інженерного обладнання та звільнення квартири від сміття, дезінфекції квартири.
Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» судовий збір з кожного відповідача по - 960, 50 грн.. 

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський».

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт зазначає, що: 1) розгляд справи по суті відбувся без участі ОСОБА_1 чим було порушено норм цивільного процесуального кодексу України; 2) працівники комунальних служб повинні поважати права громадян, які проживають у приміщеннях, і заходити тільки до тих приміщень, де розташоване обладнання, або де проводиться перевірка чи ремонт обладнання. Також вони зобов`язані мінімізувати негативні наслідки несанкціонованого доступу, зокрема щодо майна мешканців та обмежувати доступ лише до приміщень, необхідних для проведення робіт (а. с. 61 - 64).

2.6 Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», ОСОБА_2 та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради не скористались правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

3. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2020 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 липня 2020 року залишено без руху (а. с. 70).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (а. с. 72 - 73).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 липня 2020 року (а. с. 79).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.09.2020 року призначено апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 липня 2020 року до розгляду (а. с. 80).
У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. 
У судовому засіданні адвокат Попружко Владислав Васильович, діючий від імені Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість її розгляду за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

Згідно договору №634 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеним 03 червня 2019 року між КП «ЖКС «Фонтанський» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою - АДРЕСА_1 , КП «ЖКС «Фонтанський» є управителем вказаного будинку.
За умовами вказаного договору №634 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 03 червня 2019 року КП «ЖКС «Фонтанський» зобов`язується надавати співвласниками послугу з управління багатоквартирним будинком, яка полягає в забезпеченні належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території.
Послуга з управління включає:
- утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем, утримання ліфтів, тощо;
- купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
- поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності, р. НОМЕР_2 , від 06.07.2006 року.
Згідно обґрунтувань позову до КП «ЖКС «Фонтанський» неодноразово звертались мешканці вказаного будинку, які зазначали, що співвласниця кв. АДРЕСА_3 створює постійний шум та антисанітарний стан квартири та під`їзду, що приносить мешканцям незручності та небезпеку.
Згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.07.2019 року, адресованому директору КП «ЖКС «Фонтанський», на виконання доручення Одеського міського голови від 08.07.2019 року №37-Ко-551 райадміністрацією було розглянуто колективне звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо антисанітарного стану квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку та проживання в ній великої кількості бездомних тварин. Із виходом на місце за вказаною адресою було встановлено що квартира приватизована та власниця відмовляється надавати доступ до квартири для проведення обстеження, а також від одержання припису.
Згідно вказаного листа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просило КП «ЖКС «Фонтанський» у судовому порядку вжити заходи щодо доступу до квартири та примусового санітарного прибирання.
Згідно листа начальника відділення Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.09.2019 року, на виконання вимог листа ПРА ОМР від 18.07.2019 року ним було здійснено вихід за вищевказаною адресою, проте власниця квартири двері не відчиняє, у зв`язку з чим опитати останню та вжити заходи у межах правового полю не видається можливим.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до Закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до  ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею  321 ч.1, 2 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом зазначено у ст. 322 ЦК України.
Статтями 10 та 177 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони  проживають, використовувати жиле  приміщення відповідно до його   призначення,   додержувати   правил   користування   жилими приміщеннями, економно  витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.  Громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень,  бережно ставитися до  санітарно-технічного  та  іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної  безпеки, додержувати чистоти  і  порядку в під`їздах,  кабінах ліфтів,  на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції. 

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про ухвалення рішення за її відсутності колегія суддів приймає, з огляду на наступне.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами (пункт 3 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Згідно частини першої статті 240 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 223 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
Відповідно до матеріалів справи, у підготовчому судовому засіданні, яке було призначено на 25.05.2020 року, була присутня відповідач ОСОБА_1 ..
Ухвалою суду від 25.05.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2020 року.
ОСОБА_1 була належним чином сповіщена про дату, час та місце проведення наступного судового засідання, що підтверджується розпискою та рекомендованим поштовим повідомлення, які містяться в матеріалах справи (а. с 44, 48).
Однак, 21.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відкладення розгляду справи, у зв`язку з захворюванням.
У судове засідання 22.07.2020 року сторони не з`явились, про час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, та справа розглянута за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Відповідачка заявила до суду клопотання про відкладення розгляду справи з причини захворювання. 
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Відповідно до підпункту 3 пункту 12 цього Закону у Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2020 року № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211» установлено з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 року № 291 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 цифри і слово «24 квітня» замінено цифрами і словом «11 травня».
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 травня 2020 року № 343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 цифри і слово «11 травня» замінено цифрами і словом «22 травня».
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 22 травня 2020 року до 22 червня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі – регіони) із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Відповідно п. 4.3.7. до Правил пропуску осіб до будинку (приміщень) Приморського районного суду м. Одеси  та на  територію суду транспортних засобів (зі змінами від 22.05.2020 року), виключно на період карантину встановлено особливий режим роботи Приморського районного суду м.Одеси, згідно якого забороняється пропуск до будинку (приміщень) суду, осіб: 1) без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, у тому числі виготовлених самостійно; 2)   у яких виявлено температуру 37,2;. 3) які не є учасниками судових засідань, крім представників засобів масової інформації; 4)  з ознаками респіраторних захворювань, блідість обличчя, почервоніння очей, кашель.»
Суд першої інстанції провів судове засідання без участі апелянта, чим обмежив її у праві брати участь в судовому засіданні та порушив її права, передбачені пунктом 2 частини першої статті 43, частинами п`ятою, шостою статті 368 ЦПК України.
Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України). 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності, р. НОМЕР_2 , 06.07.2006 року..
Згідно листа Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.07.2019 року, адресованому директору КП «ЖКС «Фонтанський», на виконання доручення Одеського міського голови від 08.07.2019 року №37-Ко-551 райадміністрацією було розглянуто колективне звернення мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо антисанітарного стану квартири АДРЕСА_3 зазначеного будинку та проживання в ній великої кількості бездомних тварин. Із виходом на місце за вказаною адресою було встановлено що квартира приватизована та власниця відмовляється надавати доступ до квартири для проведення обстеження, а також від одержання припису.
Згідно вказаного листа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просило КП «ЖКС «Фонтанський» у судовому порядку вжити заходи щодо доступу до квартири та примусового санітарного прибирання.
Згідно листа начальника відділення Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області від 02.09.2019 року, на виконання вимог листа ПРА ОМР від 18.07.2019 року ним було здійснено вихід за вищевказаною адресою, проте власниця квартири двері не відчиняє, у зв`язку з чим опитати останню та вжити заходи у межах правового полю не видається можливим.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до Закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до  ст.316 ч.1 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею  321 ч.1, 2 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом зазначено у ст. 322 ЦК України.
Статтями 10 та 177 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони  проживають, використовувати жиле  приміщення відповідно до його   призначення,   додержувати   правил   користування   жилими приміщеннями, економно  витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.  Громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень,  бережно ставитися до  санітарно-технічного  та  іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної  безпеки, додержувати чистоти  і  порядку в під`їздах,  кабінах ліфтів,  на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572 передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: крім іншого, дотримуватися вимог   нормативно-правових   актів   у   сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Пункт 13 вказаних Правил передбачає, що спори,  що виникають під час користування приміщеннями житлових  будинків  і гуртожитків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.
Відповідно до ч.5 Закону України Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення громадяни зобов`язані: піклуватися про своє здоров`я та здоров`я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; брати участь у проведенні санітарних і протиепідемічних заходів; виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.
Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що  виконавець комунальної послуги має право: окрім іншого, вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників  багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: окрім іншого, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за  призначенням,  дотримуватися правил користування приміщеннями, не допускати порушення законних прав  та  інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання  житлового  будинку і  прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм.
Статтею 8 ч.1 п.1,, п.2, п.4, п.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець комунальної послуги має право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; вимагати від споживача своєчасного проведення робіт з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням комунальних послуг, що виникли з вини споживача, або відшкодування вартості таких робіт; має право доступу до житла, інших об`єктів нерухомого майна для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку, в порядку, визначеному законом і договорами про надання комунальних послуг; а також має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору.
Пункт 13 вказаних Правил передбачає, що спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», громадяни зобов`язані: піклуватися про своє здоров`я та здоров`я І гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; брати участь у •проведенні санітарних і протиепідемічних заходів; виконувати* розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.
У відповідності до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для:
1. ліквідації та відвернення аварій, пов`язаних із наданням відповідної комунальної послуги, - цілодобово;
2. встановлення або заміни санітарно-технічного та інженерного- обладнання; проведення технічних чи профілактичних оглядів, зняття контрольних показань вузлів обліку - згідно з умовами договору про надання відповідної комунальної послуги, договору про управління багатоквартирним будинком.
Згідно п.2.3 договору, управитель має право, зокрема:
- вимагати від співвласників дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень, прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг;
- доступу до приміщень, будинків і споруд для ліквідації аварій, усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у порядку, визначеному законодавством та цим договором.
У відповідності до п.4.2 Договору, кожен співвласник зобов`язаний у встановленому законом порядку забезпечити доступ Управителя або його представника за наявності в них відповідних посвідчень до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для:
- ліквідації та запобігання аваріям – цілодобово;
- усунення неполадок, що виникли у санітарно-технічному та інженерному обладнанні, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів у робочі дні з 09.00 до 18.00 години.
Згідно договору, управитель або його представник може перебувати тільки у тих приміщеннях, в яких розташоване обладнання, перевірка, ремонт або огляд якого проводиться.
За викладених обставин та наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів вбачає, що відповідачі не спростували доводи позивача, викладені ним у позовній заяві. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування ухваленого рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. 

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до вирішення справи за відсутності неповідомленого належним чином апелянта, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 липня 2020 року – скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про зобов`язання надати доступ до житлового приміщення – задовольнити.

Зобов`язати  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) надати доступ до житлового приміщення, квартири АДРЕСА_4 , працівникам Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (ЄДРПОУ 35302819, м. Одеса, Французький бульвар, 12 А) у складі комісії, затвердженої Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, із метою проведення ремонтних санітарно-технічних робіт інженерного обладнання та звільнення квартири від сміття, дезінфекції квартири.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) на користь Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (ЄДРПОУ 35302819, м. Одеса, Французький бульвар, 12 А) судовий збір з кожного відповідача по – 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 02 липня 2021 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе