УХВАЛА

21 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 360/3315/20
адміністративне провадження № К/9901/24773/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Кашпур О.В.,
суддів – Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду 22 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
визнати протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 10 травня 2017 року по 30 січня 2020 року;
визнати протиправними дії щодо невиплати грошового забезпечення за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року;
визнати протиправними дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 2 календарних роки;
зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 10 квітня 2017 року по 30 січня 2020 року, з врахуванням проведеного розрахунку у сумі 146027 грн;
зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року з врахуванням проведеного розрахунку у сумі 30240,92 грн;
зобов`язати нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 3 календарних роки, з врахуванням проведеного розрахунку у сумі 6584,71 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 04 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення позивачу за період 16 липня 2018 року по 8 жовтня 2018 року;
Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 16 липня 2018 року по 8 жовтня 2018 року;
Визнано протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період 10 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року;
Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період 10 травня 2017 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;
Визнано протиправними дії відповідача щодо незарахування до вислуги років позивача період перебування під домашнім арештом з 16 липня 2018 року по 9 жовтня 2018 року;
Зобов`язано відповідача зарахувати до вислуги років позивача період перебування під домашнім арештом з 16 липня 2018 року по 9 жовтня 2018 року та здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнення з урахуванням даного періоду.
У решті позовних вимог відмовлено.
04 липня 2021 року відповідач засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луганського окружного адміністративного суду 22 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Скаржник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України “Про запобігання корупції” займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є посадовою особою вищого офіцерського складу відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції” (на час відкриття провадження у справі) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, і скаржник на такі не посилається.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду 22 лютого 2020 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                      О.В. Кашпур

Судді:                                                                                          О.Р. Радишевська

                                                                                          С.А. Уханенко