Ухвала

12 липня 2021 року
м. Київ
справа № 199/2623/16
провадження № 61-3528 ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                 м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 рокута постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року, позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ«Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2006 року у розмірі 44 704,12 дол. США, що еквівалентно 1 173 483,15 грн.
02 березня 2021 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення попередніх інстанцій у вказаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2021 року указану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявникам надати суду докази сплати судового збору, оскільки у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору відмовлено.
Зазначена ухвала, а також ухвала Верховного Суду від 25 травня 2021 року про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, направлялись заявникам на єдину відому суду адресу:                                   АДРЕСА_1 )проте повернулись на адресу Верховного Суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не повідомляли Верховний Суд про зміну свого місця проживання чи місцезнаходження та не вживали заходи для отримання судової кореспонденції, направленої на зазначену ними у касаційній скарзі та останню відому суду адресу.
У матеріалах касаційного провадження відсутні дані, які б надавали можливість сповістити  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Станом на 07 липня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не усунули недоліки касаційної скарги, встановлені в ухвалі Верховного Суду                          від 16 березня 2021 року, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження. З наведених підстав касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до положень частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша стаття 2 ЦПК України).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається(частина перша статті 44 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа             Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
У зв`язку з цим суд зауважує, що ухвали Верховного Суду про усунення недоліків касаційної скарги та продовження строку для їх усунення, були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 квітня              2021 року та 28 травня 2021 року, який є безкоштовним та загальнодоступним.
Проте заявники, направивши у березні 2021 року касаційну скаргу, тривалий час не цікавилися її розглядом, хоча мали таку можливість, зокрема довідатися про судові рішення, що приймались у їх справі.
Таким чином, у цій справі суд забезпечив своєчасне надіслання заявникам своїх рішень за єдиною відомою суду адресою, надавав строк для усунення недоліків касаційної скарги, який судом продовжувався, не перешкоджав розумним зусиллям заявників отримати ці судові рішення, однак заявники не скористалися своїми процесуальними правами, не проявили належної обачності у захисті своїх прав та не цікавилися станом відомого їм судового провадження, зокрема результатами розгляду своєї касаційної скарги.
Ураховуючи викладене суд вважає, що заявники можуть вважатись повідомленими для цілей цього провадження і повернення їх касаційної скарги за таких обставин не є порушенням права на судовий захист, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                 м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року вважати неподаною та повернути заявникам.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О. В. Білоконь