ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

                                                  Головуючий суддя у першій інстанції : Цвинтарна Т.М.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року	                        Львів	Справа № 596/1572/20 пров. № А/857/3585/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
суддів:                                                             Запотічного І.І., Улицького В.З.
за участю секретаря судового засідання:          Герман О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Башуцького Ігора Ярославовича який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 596/1572/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Боднарчука Олександра Ігоровича про визнання протиправними дії та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, – 
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебувала на розгляді справа №596/1572/20 провадження у якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.01.2021р.
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.01.2021р. скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 411794 від 01.11.2020р. та закрито провадження.
31.03.2021р. постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 у справі № 596/4572/20 – без змін.
05.05.2021р. на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача Башуцького І.Я. про ухвалення додаткового рішення у справі №596/1572/20.
Із змісту заяви видно, що позивач у зв`язку із переглядом рішення суд першої інстанції в суді апеляційної інстанції поніс витрати по оплаті послуг професійної правничої допомоги у розмірі 3000 грн. 00 коп.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.
п.3 ч.1 ст.252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
ч.3 ст.139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
В ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, відповідно до змісту наведеної статті склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Із змісту з п.п. 1, 2, 6 ч.1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видно, що до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надав суду: додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги від 06.11.2020р., акт обсягу наданої правової допомоги до Договору про надання правничої(правової) допомоги від 06.11.2020р.
Із змісту вказаних документів видно, що позивач поніс витрати на правничу допомогу, а саме підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу в розмірі 3000 грн. (а.с.120)
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом обсяг послуг (підготовлених матеріалів) з їх вартістю (3000,00 грн.) враховуючи складність справи, затрачений час на надання таких послуг.
Також, колегія суддів вважає, що підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи.
При цьому, відзив на апеляційну скаргу фактично дублює позицію позивача висловлену у позовній заяві, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру.
Разом з цим, колегія суддів враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави дійти висновку, що докази надані представником апелянта щодо заявленої суми відшкодування понесених витрат на правничу допомогу на переконання колегії суддів не підтверджують наявність підстав для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу саме у розмірі 3000 гривень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що до відшкодування підлягає сума в розмірі 1000 гривень замість 3000 гривень, з врахуванням складністю справи, обсягом наданих послуг на виконання робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 в порядку  ст. 139 КАС України  до закінчення судових дебатів у справі подав заяву в якій зазначив та подав докази про понесення  витрат на правничу допомогу адвоката. Тобто, строки звернення з вказаною заявою позивач не пропустив.
Керуючись ст.ст.139,252,306,321,325,329 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Башуцького Ігора Ярославовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про вирішення питання розподілу судових витрат у справі №596/1572/20 задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 1000 (тисячу) гривень 00 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	В. З. Улицький  	

Повне судове рішення складено 26.07.2021р.