КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/8102/2021                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                         Справа № 757/11235/20-ц
 
09 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                        - Левенця Б.Б.    
                                   - Борисової О.В.
при секретарях         - Савлук І.М., Верес Ю.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» адвоката Тузової Владислави Олександрівни та апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дугінова Дмитра Андрійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року, постановлене під головуванням судді Бусик О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк у період часу з 2010 року по 2013 рік було укладено дев`ять депозитних договорів. Навесні 2014 року, у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, рахунки відкритті на її ім`я  було заблоковано та припинено нарахування відсотків.
23 листопада 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» отримало її заяву  про розірвання зазначених договорів та видачу вкладів і відсотків.
30 листопада 2018 року  вона повторно звернулась до відповідача з такою заявою.
У зв`язку з невиконанням вимог про повернення вкладів, вона звернулась до суду з позовом про повернення коштів. 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі № 757/61496/18-ц у зміненій після апеляційного перегляду  редакції в частині розміру пені позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором: 
від 27 квітня 2010 року № SAMDN25000710312156 в розмірі 7 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки у розмірі 110 доларів 35 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 3 762 долари 71 цент США, три проценти річних в розмірі 48 доларів 33 центи США, пеню в розмірі 19 812 грн. 52 коп.;
від 04 липня 2011 року № SAMDN25000717787379 в розмірі 5 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 75 доларів 34 центи США, не нараховані відсотки в розмірі 1 862 долари 04 центи США, три проценти річних в розмірі 34 долари 52 центи США, пеню в розмірі 9 844 грн. 73 коп.;
від 27 червня 2012 року № SAMDN25000726778765 в розмірі 33 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 234 долари 17 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 15 424  долари 88 центів США, три проценти річних в розмірі 227 доларів 84 центи США, пеню в розмірі 81 219 грн. 01 коп.;
від 17 травня 2010 року № SAMDN25000710518366 в розмірі 5 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 79 доларів 68 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 2 704 доларів 98 центів США, три проценти річних в розмірі 34 долари 52 центи США, пеню в розмірі 14 151 грн. 80 коп.;
         від 08 лютого 2013 року № SAMDN25000732906871 в розмірі 20  тис. грн. суми вкладу, не нараховані відсотки в розмірі 17 014 грн. 17 коп., три проценти річних в розмірі 138 грн. 08 коп., пеню в розмірі 3 040 грн., інфляційні втрати в розмірі 646 грн.;
від 27 червня 2012 року № SAMDN27000726778768 в розмірі 14 132 долари 68 центів США суми вкладу, не нараховані відсотки в розмірі 6 378 доларів 62 центи США, три проценти річних в розмірі 97 доларів 57 центів США, пеню в розмірі 32 733 грн. 72 коп.;
від 19 березня 2013 року № SAMDN25000733913097 в розмірі 24 800 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 1 944 доларів 68 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 11 361 доларів 87 центів США, три проценти річних в розмірі 171 долар 22 центи США, пеню в розмірі 64 176 грн. 31 коп.;
від 20 грудня 2013 року № SAMDNFD0070040257400 в розмірі 34 300 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 680 доларів 95 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 12 886 доларів 32 центи США, три проценти річних в розмірі 236 доларів 81 цент США, пеню в розмірі 67 534 грн. 84 коп.;
від 26 грудня 2013 року № SAMDNFD0070045882300 в розмірі 25 900 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 1 469 доларів 71 цент США, не нараховані відсотки в розмірі 10 908 доларів 40 центів США, три проценти річних в розмірі 178 доларів 82 центи США, пеню в розмірі 55 376 грн. 60 коп.
Зазначала, що судове рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанова Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року відповідачем АТ КБ «Приватбанк» у добровільному порядку не виконані. 22 жовтня 2019 року вона письмово звернулась до банку із пропозицією про добровільне виконання рішення суду, в якій запропонувала банку на протязі 10 днів з моменту отримання її пропозиції виконати судове рішення та повідомила про те, що за таких умов вона відмовиться від будь-яких подальших претензій до банку. Пропозиція від 22 жовтня 2019 року банком не прийнята.
Посилаючись на те, що банк не повертає кошти за депозитними договорами, які належать їй на праві власності, не виконує судове рішення, що набрало законної сили, позивач просила суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на її користь пеню у розмірі 3% за кожен день прострочення відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року в розмірі 1 633 002,84 доларів США та 219 000,00 грн. із розрахунку: за депозитним договором  № SAMDN 25000710312156 від 27 квітня 2010 року - 76 650, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року - 54 750, 00 доларів США ; за депозитним договором  №SAMDNFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року - 375 585, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDNFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року - 283 605, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року - 361 350, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року - 54 750, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року 219 000, 00 грн.; за депозитним договором  № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року-154 752,84 доларів США; за депозитним договором  №SAMDN 25000733913097 від 19 березня 2013 року - 271 560, 00 доларів США.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року позов   ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені - задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь  ОСОБА_1 суму штрафний санкцій у вигляді пені у розмірі 3% річних за кожний день прострочення за період з 21 лютого 2019 року до 21 лютого 2020 року:
за договором від 27 квітня 2010 року № SAMDN25000710312156 - 100 000,00 грн.;
за договором від 17 травня 2010 року № SAMDN25000710518366 - 100 000,00 грн.;
за договором від 04 липня 2011 року № SAMDN25000717787379 - 100 000,00 грн.;
за договором 26 червня 2012 року № SAMDN25000726778765 - 100 000,00 грн.;
за договором 27 червня 2012 року № SAMDN27000726778768 - 100 000,00 грн.;
за договором 08 лютого 2013 року № SAMDN25000732906871 - 100 000,00 грн.;
за договором 19 березня 2013 року № SAMDN25000733913097 - 100 000,00 грн;
за договором 20 грудня 2013 року № SAMDNWFD0070040257400 - 100 000,00 грн.;
за договором 26 грудня 2013 року № SAMDNWFD0070045882300 - 100 000,00 грн. без врахування податків та зборів.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судовий збір в сумі 252, 24 гривні.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача АТ Комерційний банк «Приватбанк» адвокат Тузова Владислава Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року в частині задоволених вимог шляхом зменшення розміру пені за договорами: від 04 липня 2011 року № SAMDN25000717787379- до 50 000,00 грн.; за договором від 17 травня 2010 року № SAMDN25000710518366- до 70 000,00 грн.; за договором 08 лютого 2013 року № SAMDN25000732906871- до 17 000,00 грн.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що суд першої інстанції стягнув з банку на користь позивачки пеню за договорами банківських вкладів, які є предметом спору у даній справі та були предметом спору по справі № 757/61496/18-ц, рішення в якій набрало законної сили, та за яким були стягнуті грошові кошти з відповідача.
Звертає увагу, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було застосовано ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшено розмір пені до розміру суми відсотків, які були визначені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2019 року. Проте,  стягуючи з АТ Комерційний банк «Приватбанк» за кожним договором  пеню у розмірі по 100 000,00 грн., суд першої інстанції не врахував, що розмір суми відсотків за договорами: № SAMDN25000717787379, SAMDN25000710518366 та № SAMDN25000732906871 значно менший ніж розмір пені, що була стягнута з відповідача за цими договорами у даній справі.
У поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дугінов Дмитро Андрійович просить рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнути з відповідача на її користь  пеню за договорами банківського вкладу у загальному  розмірі  6 197 973 грн. 07 коп.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у вигляді сплати пені у розмірі 3% вартості послуг за кожний день прострочення.
Зазначає, що позивачка звернулась до відповідача з вимогою про повернення коштів за договорами  вкладів ще у листопаді 2018 року, а нарахування відсотків було припинено банком ще у березні 2014 року, тобто, порушення прав позивачки триває майже сім років.
У судовому засіданні  представник позивачки    ОСОБА_1 адвокат  Дугінов Дмитро  Андрійович  повністю підтримав доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах позивача  ОСОБА_1 , та просив її задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.
Представник відповідача  адвокат Тузова Владислава Олександрівна підтримала доводи апеляційної скарги, поданої в інтересах АТ Комерційний банк «Приватбанк», та просила її задовольнити. Заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача  ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача АТ Комерційний банк «Приватбанк не підлягає задоволенню, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 слід задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 квітня 2010 року сторонами - позивачем та відповідачем в особі філії АТ Комерційний банк «Приватбанк» у м. Сімферополь АР Крим було укладено депозитний договір № SAMDN25000710312156, на виконання якого позивачкою на рахунок № НОМЕР_1 було внесено 7 000 доларів США.
17 травня 2010 року між сторонами було укладено депозитний договір № SAMDN25000710518366, на виконання якого на  позивачкою рахунок №  НОМЕР_2   було внесено 5 000 доларів США.
04 липня 2011 року між сторонамиу справі  укладено депозитний договір № SAMDN25000717787379, на виконання якого позивачкою на рахунок №  НОМЕР_3  було внесено 5 000 доларів США.
26 червня 2012 рокуміж  сторонами укладено депозитний договір № SAMDN25000726778765, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_4 було внесено 33 000 доларів США.
27 червня 2012 року між сторонами у справі укладено депозитний договір № SAMDN27000726778768, на виконання якого позивачкою на рахунок №  НОМЕР_5  було внесено 8 200 доларів США.
19 березня 2013 року між сторонами укладено депозитний договір № SAMDN25000732906871, на виконання якого позивачкою на рахунок №  НОМЕР_6  було внесено 20 000 доларів США.
19 березня 2013 року сторонами укладено депозитний договір № SAMDN25000733913097, на виконання якого позивачкою на рахунок №  НОМЕР_7  було внесено 24 800 доларів США.
20 грудня 2013 рокуміж позивачкою та відповідачем   було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070040257400, на виконання якого позивачкою на рахунок № НОМЕР_8 було внесено 34 300 доларів США.
26 грудня 2013 рокуміж сторонами у справі  було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070045882300, на виконання якого позивачкою на рахунок №  НОМЕР_9  було внесено 25 000 доларів США 26 грудня 2013 pоку та 900 доларів США - 05 лютого 2014 pоку.
У зв`язку із припинення функціонування банківських відділень АТ Комерційний банк «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивачки було заблоковано відповідачем і нарахування відсотків було припинено.
23 листопада 2018 року в AT КБ «Приватбанк» отримано заяву позивачки від 22 листопада 2018 року (вх. № 438445-ВБ) про розірвання усіх зазначених вище договорів, видачу вкладів та відсотків.  30 листопада 2018 року  позивачкою було подано до відповідача повторну заяву (вх. № 442998- ВБ).
Вимоги поданих позивачкою заяв про розірвання усіх зазначених вище договорів, видачу вкладів та відсотків від  22 листопада 2018 року та від  30 листопада 2018 року  відповідачем  AT КБ «Приватбанк» виконані не були .
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі № 757/61496/18-ц, зміненого після апеляційного перегляду в частині розміру пені, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами банківських вкладів, яка складається із суми вкладів, нарахованих відсотків, не нарахованих відсотків, 3% річних, визначених статтею 625 ЦК України, пені відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 29 листопада 2018 року по 20 лютого 2019 року.
 AT КБ «Приватбанк» судове рішення у справі № 757/61496/18-ц, що набрало законної сили, не виконано.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що банк прострочив виконання зобов`язання з видачі ОСОБА_1 належних їй за договорами банківських вкладів коштів, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення виконання зобов`язання відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року.
Враховуючи положення частини третьої статті 551 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру пені за кожним договором банківського вкладу до розміру суми відсотків, визначених рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі № 757/61496/18-ц, стягнувши з відповідача на користь позивачки по 100 000,00 грн. пені  за кожним договором банківського вкладу.
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи на підставі поданих учасниками справи та досліджених у судовому засіданні доказів вказують на те, що у період часу з 2010 року до 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у м. Сімферополь АР Крим було укладено дев`ять депозитних договорів, а саме:
27 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» у м. Сімферополь АР Крим було укладено депозитний договір № SAMDN25000710312156, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_1 нею було внесено 7 тис. доларів США.
17 травня 2010 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN25000710518366, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_2 нею було внесено 5 тис. доларів США.
04 липня 2011 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк»  було укладено депозитний договір № SAMDN25000717787379, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_3 нею було внесено 5 тис. доларів США.
26 червня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN25000726778765, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_10 нею було внесено 33 тис. доларів США.
27 червня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN27000726778768, на виконання на рахунок № НОМЕР_5 нею було внесено 8 200 доларів США.
08 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN25000732906871, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_6 нею було внесено 20 тис. грн.
19 березня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDN25000733913097, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_7 нею було внесено 24 800 доларів США.
 20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070040257400, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_8 нею було внесено 34 300 доларів США.
26 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір № SAMDNWFD0070045882300, на виконання якого на рахунок № НОМЕР_9 було внесено 25 тис. доларів США, а 05 лютого 2014 pоку - 900 доларів США.
Встановлено, що у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивачки було заблоковано відповідачем і нарахування відсотків було припинено.
23 листопада 2018 року  AT КБ «ПриватБанк» отримано заяву позивачки від 22 листопада 2018 року (вх. № 438445-ВБ) про розірвання усіх зазначених вище договорівбанківських вкладів, видачу вкладів та відсотків. 30 листопада 2018 року  позивачкою було подано до відповідача  таку ж заяву  повторно (вх. № 442998-ВБ).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі № 757/61496/18-ц  зміненого після апеляційного перегляду в частині розміру пені, позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами: 
від 27 квітня 2010 року № SAMDN25000710312156 в розмірі 7 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки у розмірі 110 доларів 35 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 3 762 долари 71 цент США, три проценти річних в розмірі 48 доларів 33 центи США, пеню в розмірі 19 812 грн. 52 коп.;
від 04 липня 2011 року № SAMDN25000717787379 в розмірі 5 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 75 доларів 34 центи США, ненараховані відсотки в розмірі 1 862 долари 04 центи США, три проценти річних в розмірі 34 долари 52 центи США, пеню в розмірі 9 844 грн 73 коп.;
від 27 червня 2012 року № SAMDN25000726778765 в розмірі 33 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 234 долари 17 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 15 424  долари 88 центів США, три проценти річних в розмірі 227 доларів 84 центи США, пеню в розмірі 81 219 грн 01 коп.;
від 17 травня 2010 року № SAMDN25000710518366 в розмірі 5 тис. доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 79 доларів 68 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 2 704 доларів 98 центів США, три проценти річних в розмірі 34 долари 52 центи США, пеню в розмірі 14 151 грн. 80 коп.;
від 08 лютого 2013 року № SAMDN25000732906871 в розмірі 20  тис. грн. суми вкладу, не нараховані відсотки в розмірі 17 014 грн 17 коп., три проценти річних в розмірі 138 грн. 08 коп., пеню в розмірі 3 040 грн., інфляційні втрати в розмірі 646 грн.;
від 27 червня 2012 року № SAMDN27000726778768 в розмірі 14 132 долари 68 центів США суми вкладу, не нараховані відсотки в розмірі 6 378 доларів 62 центи США, три проценти річних в розмірі 97 доларів 57 центів США, пеню в розмірі 32 733 грн. 72 коп.;
від 19 березня 2013 року № SAMDN25000733913097 в розмірі 24 800 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 1 944 доларів 68 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 11 361 доларів 87 центів США, три проценти річних в розмірі 171 долар 22 центи США, пеню в розмірі 64 176 грн. 31 коп.;
від 20 грудня 2013 року № SAMDNFD0070040257400 в розмірі 34 300 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 680 доларів 95 центів США, не нараховані відсотки в розмірі 12 886 доларів 32 центи США, три проценти річних в розмірі 236 доларів 81 цент США, пеню в розмірі 67 534 грн. 84 коп.;
від 26 грудня 2013 року № SAMDNFD0070045882300 в розмірі 25 900 доларів США суми вкладу, нараховані відсотки в розмірі 1 469 доларів 71 цент США, не нараховані відсотки в розмірі 10 908 доларів 40 центів США, три проценти річних в розмірі 178 доларів 82 центи США, пеню в розмірі 55 376 грн. 60 коп. (а.с. 9-13, 14-18 том 1).
Постановою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 11 листопада 2020 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року залишено без змін.
Як встановлено судом та не заперечувалось представником відповідача під час судового розгляду справи, судове рішення у справі № 757/61496/18-ц, що набрало законної сили, відповідачем  AT КБ «Приватбанк» не виконано.
Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта визначено статтею 1073 цього Кодексу.
Невиконання або неналежне виконання зобов`язань банку за договором банківського рахунка, зокрема, відмова виконати розпорядження клієнта з видачі йому відповідних сум з рахунка, має наслідком настання відповідальності банку, встановленої договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України).
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.
Крім того, до моменту вчинення порушення пеня виконує забезпечувальну функцію, і, навпаки, з моменту порушення -  вважається мірою відповідальності.
 Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Встановлені фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, вказують на те, що відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин у справі, яка переглядається, підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених фактичних обставин справи у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача AT КБ «Приватбанк» на користь позивачки пені у розмірі трьох процентів від суми утримуваних банком коштів, оскільки відмова банку AT КБ «Приватбанк» виконати рішення суду у справі № 757/61496/18-ц та своєчасно видати вкладнику належні йому кошти свідчить про невиконання відповідачем  AT КБ «Приватбанк» своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» , у вигляді сплати пені у розмірі трьох процентів від суми утримуваних банком коштів за кожен день прострочення до дня фактичної видачі.
Із наданого позивачем до суду першої інстанції розрахунку вбачається, що розмір трьох процентів від суми утримуваних банком коштів за кожен день прострочення за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року становить: за депозитним договором  № SAMDN 25000710312156 від 27 квітня 2010 року - 76 650, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року - 54 750, 00 доларів США ; за депозитним договором  №SAMDNFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року - 375 585, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDNFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року - 283 605, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року - 361 350, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року - 54 750, 00 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року 219 000, 00 грн.; за депозитним договором  № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року - 154 752,84 доларів США; за депозитним договором  №SAMDN 25000733913097 від 19 березня 2013 року - 271 560, 00 доларів США, а всього 1 633 002,84 доларів США та 219 000,00 грн. (а.с. 6-7 том 1).
Представник відповідача у судовому засіданні зазначав, що розмір пені значно перевищує розмір грошового зобов`язання та просив його розмір зменшити.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що розмір невиконаного банком грошового зобов`язання перед клієнтом банку ОСОБА_1 за депозитними вкладами у доларах США, що включає суму вкладу та відсотки за договорами,  становить 219 017,38 доларів США (за депозитним договором № SAMDN 25000710312156 від 27 квітня 2010 року - 10 873,06 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року - 6 937,38 доларів США; за депозитним договором  №SAMDNFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року - 47 867,27 доларів США; за депозитним договором  № SAMDNFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року - 38 278,11 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року - 48 659,05 доларів США; за депозитним договором  № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року - 7 784,66 доларів США: за депозитним договором  № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року - 48 659,05 доларів США; за депозитним договором  №SAMDN 25000733913097 від 19 березня 2013 року - 38 106,55 доларів США, що у гривневому еквіваленті до курсу іноземної валюти долар США, встановленим Національним банком України на день ухвалення судом першої інстанції рішення, становить 6 160 958,90 грн. ( 1 долар США =28,13 грн.).
За депозитним договором у гривні  № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року - 37 014,17 грн. (сума вкладу та відсотки за договором), а всього загальна сума   утримуваних банком коштів складає розмір 6 197 973,07 грн. (6 160 958,90 грн. + 37 014,17 грн.).
За пред`явленими вимогами розмір нарахованої позивачем неустойки у вигляді сплати пені відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року становить загальний розмір у гривневому еквіваленті 40 178 579,50 грн., що значно й істотно більше від розміру зобов`язання.
В суді апеляційної інстанції, і такі доводи містяться в апеляційній скарзі, позивач ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги про стягнення пені відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року в межах утримуваних банком грошових коштів (сума вкладу та відсотки) за депозитними договорами на загальну суму 6 197 973,07 грн.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
При цьому, відповідно до вимог частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд визнає у межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, ураховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між інтересами сторін у справі, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України).
Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України, з урахуванням  наведених норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
За змістом цієї правової норми, право суду на зменшення розміру неустойки законодавцем пов`язано з його перевищенням над розміром збитків, таке зменшення можливе лише до межі, що не є нижчою, ніж розмір збитків.
При цьому, оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.
У зв`язку з цим висновок суду першої інстанції про зменшення розміру пені за кожним договором банківського складу до розміру суми відсотків, визначених рішенням Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі № 757/61496/18-ц, не відповідає вимогам наведених вище норм законодавства, а також пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено, щопослугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага. Таким благом є видача (повернення) вкладнику його коштів. 
Встановивши під час судового розгляду справи, що банк прострочив виконання зобов`язання з видачі ОСОБА_1 належних їй за договорами банківських вкладів та ухваленого рішення суду  у справі № 757/61496/18-ц  у сумі 219 017,38 доларів США і 37 014,17 грн., обчисливши розмір пені за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо валютних депозитних договорів з переведенням іноземної валюти в українську, у розмірі 39 959 579,50 грн., а щодо депозитних вкладів у гривні у розмірі 219 000,00 грн. і з урахуванням того, що розмір пені значно перевищує реальні збитки, які на день ухвалення судом рішення у гривневому еквіваленті становить загальну суму 6 197 973,07 грн., факт укладення договорів в Автономній Республіці Крим та припинення там діяльності відповідача не з його вини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зменшення розміру пені за вказаними договорами до розміру грошового зобов`язання - 6 197 973,07 грн., з яких за договором № SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 року підлягає стягненню пеня у розмірі 305 859,18 грн., за договором № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року - 195 148,50 грн., за договором № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року - 1 368 779,08 грн., за договором № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року - 218 982,49 грн., за договором № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року - 37 014,17 грн., за договором № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року - 576 982,86 грн., за договором № SAMDN25000733913097 від 19 березня 2013 року - 1 071 937,25 грн., за договором № SAMDNFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року - 1 346 506,31 грн., за договором № SAMDNFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року - 1 076 763,23 грн. В іншій частині позовних вимог  про стягнення пені   ОСОБА_1 слід відмовити.
Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення учасників справи, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пенібез оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення про часткове задоволення позову  ОСОБА_1 .
Отже, доводи представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дугінова Дмитра Андрійовича, наведені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача щодо зменшення розміру пені за договорами: від 04 липня 2011 року № SAMDN25000717787379 - до 50 000,00 грн.; за договором від 17 травня 2010 року № SAMDN25000710518366 - до 70 000,00 грн.; за договором 08 лютого 2013 року № SAMDN25000732906871 - до 17 000,00 грн. відхиляються колегією суддів апеляційного суду, як безпідставні, оскільки за змістом   частини третьої статті 551 ЦК України, яка дає право суду зменшити розмір неустойки, таке зменшення можливе лише до межі, що не є нижчою, ніж розмір збитків. У справі, яка переглядається, до суми основного грошового зобов`язання за депозитними договорами, до складу якого включається сума вкладу та нараховані відсотки,  така межа, зокрема, за договором № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року становить 195 148,50 грн., за договором № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року - 218 982,49 грн., за договором № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року - 37 014,17 грн.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як передбачено частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Споживач, право якого порушене і який у зв`язку саме з цим подає позов, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції.
Порушені права споживача можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 14-57цс18, а тому споживач не зобов`язаний сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на судове рішення першої інстанції.
Врахувавши підстави звільнення позивача від сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви та апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року та часткового задоволення вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені, керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» в дохід держави судового збору у  пропорційному розмірі до задоволених вимог (15,43%), що становить 4 054,23 грн.(10 510,00 грн.+ 10 510,00 грн. х 150%).
Оскільки скаргу відповідача АТ Комерційний банк «Приватбанк» залишено без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги відповідачу не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст.ст. 95, 551, 1058, 1059, 1060 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 263,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника відповідача Акціонерного  товариства Комерційний банк «Приватбанк» адвоката        Тузов ої Владислав и Олександр івни залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дугінова Дмитра Андрійовича задовольнити. 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення пені задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»                     (вул. Грушевського, 1Д, місто Київ, 01001; код ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_11 )  пеню відповідно до частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 21 лютого 2019 року по 21 лютого 2020 року за договором  № SAMDN25000710312156 від 27 квітня 2010 року  в розмірі 305 859,18 грн., за договором № SAMDN25000717787379 від 04 липня 2011 року в розмірі 195 148,50 грн., за договором № SAMDN25000726778765 від 27 червня 2012 року в розмірі 1 368 779,08 грн., за договором № SAMDN25000710518366 від 17 травня 2010 року в розмірі                 218 982,49 грн., за договором № SAMDN25000732906871 від 08 лютого 2013 року в розмірі 37 014,17 грн., за договором № SAMDN27000726778768 від 27 червня 2012 року в розмірі 576 982,86 грн., за договором № SAMDN25000733913097 від 19 березня 2013 року в розмірі 1 071 937,25 грн., за договором № SAMDNFD0070040257400 від 20 грудня 2013 року в розмірі 1 346 506,31 грн., за договором № SAMDNFD0070045882300 від 26 грудня 2013 року в розмірі 1 076 763,23 грн. В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1Д, місто Київ, 01001; код ЄДРПОУ 14360570) на користь держави судовий збір у розмірі 4 054,23 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку   до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 16 вересня2021 року.  

         Головуючий:                                            Судді: