ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5999/21 Справа № 185/4991/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко  А. С. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант”, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП,-
                                         В С Т А Н О В И Л А:
       У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант”, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 березня 2020 року о 07 годині 50 хвилин на перехресті вулиці Сташкова з провулком Пожежний м. Павлограда сталася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача та ОСОБА_2 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. 
       Постановою суду від 13.04.2020 ОСОБА_2 визнаний винуватим в скоєні даної ДТП. 
        ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у відповідача ТДВ СК “Альфа — Гарант”. 
       Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 позивачу було завдано як майнової так і моральної шкоди. 
       За результатами розрахунку експерта за заявою позивача вартість матеріального збитку автомобілю “Шеврове Авто” становить 73949,46 грн. Відповідно до висновку експерта, розмір ПДВ (20 %), та франшизу, страховик повинен був виплатити страхувальнику: 73 949,46 (розмір шкоди) - 2000 (франшиза) - 14789,89 (ПДВ) = 57159,57 грн., а фактично сплатив 26516,18 гривні. Страховик недоплатив позивачу (57159,57 - 26 516,18) 30643,39 гривень. 
       Враховуючи зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю СК “Альфа Гарант” на свою користь в рахунок страхового відшкодування 30 643,39 грн. та 2800 грн. для відшкодування витрат на проведення експертного дослідження; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 16 789,89 грн., серед яких франшиза - 2000 грн. передбачена страховим полісом, 14789,89 грн - передбачене законом ПДВ; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 5000 грн. для відшкодування моральної шкоди, та 840,80 грн. сплаченого судового збору.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант”, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої засобом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП – задоволено частково.
       Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант” на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 30643 грн. 39 коп. та судові витрати в сумі 2111 грн. 66 коп.
       Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2000 грн., моральну шкоду сумі 1000 грн. та судові витрати в сумі 218 грн. 45 коп.
       В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія “Альфа Гарант” звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині вимог до ТДВ СК “Альфа-Гарант” та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи.
       Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
       Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 23.03.2020 року, о 07.50 год., в порушення п.14.2, п.14.6 п.п.а) ПДР України, керуючи транспортним засобом марки «Опель Вектра» н\з НОМЕР_1 , на перехресті вул. Сташкова та провулка Пожежний в м. Павлограді, перед початком обгону не переконався, що водій автомобіля марки «Шевроле Авео» н/з НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який рухався на тій же смузі попереду, не подав сигналу про намір повороту ліворуч, та виконуючи обгін на пішохідному переході позначеному дорожніми знаками та розміткою, зіткнувся з вказаним авто, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.
       За скоєння даного ДТП ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП відповідно до постанови суду від 13.04.2020 №185/2459/20. Постанова набрала законної сили, є чинною та не оскаржувалася.
       Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
       Власником автомобіля марки «Шевроле Авео» н/з НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 .
       Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки “Опель”, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ СК “Альфа-Гарант” на підставі полісу від 04.08.2019 року № АО/5842628.
       24 червня 2020 року ТДВ СК “Альфа-Гарант” здійснило виплату страхового відшкодування позивачеві у розмірі 26516,18 грн (55032,36 грн./2-2000 грн.+1000 грн), розмір якого визначено страховим актом № ЦВ/20/2293 від 24 червня 2020 року на підставі аварійного сертифікату № 18-D/68/6 від 03.04.2020, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з ПДВ складає – 83361,94 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 63% з ПДВ складає – 66038,83 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 63% з ПДВ без урахування ПДВ складає – 55032,36 грн.
       Згідно з висновком від 26.06.2020 № 53-1/20, складеного судовим експертом Різниченко В.Д., вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобілю Chevrolet Aveo реєстраційний № НОМЕР_2 з урахуванням зносу 51% станом на 23.03.2020 складає 73949,46 грн., вартість відновлювального ремонту складає – 90279,43 грн.
       Позивач, посилаючись на те, що сума виплаченого йому страхового відшкодування не покриває вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, сума визначена та сплачена страховою є меншою ніж розраховано експертом, просив стягнути на свою користь майнове відшкодування у розмірі визначеному саме висновком експерта від 26.06.2020 № 53-1/20.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про наявність підстав для стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
       Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
       Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
       Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
       Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Як вбачається з матеріалів справи, аварійний сертифікат 18-D/68/6 складений аварійним комісаром ОСОБА_3 на підставі заяви представника ОСОБА_1 від 01/04/2020 року та на підставі акту огляду транспортного засобу, складеного судовим експертом Різниченко В.Д. в присутності позивача, особисто аварійним комісаром автомобіль не оглядався.
       При оцінці доказу аварійного сертифікату № 18-D/68/6 від 03.04.2020 з додатками, судом зазначено, що вартість відновлювального ремонту в сертифікаті визначена станом на 03.04.2020, а не на дату ДТП - 23.03.2020 чи на час розгляду справи, крім того в сертифікаті визначений розмірі зносу 63%, при цьому не зазначено яким чином він визначений і чому саме такий відсоток зносу, відсутній підпис позивача про ознайомлення із вказаною сумою та її погодження.
       Аварійний сертифікат № 18-D/68/6 від 03.04.2020 та висновок від 26.06.2020 № 53-1/20, складений судовим експертом Різниченко В.Д. мають невідповідності в частині розміру зносу (63% та 51% відповідно), та в частині визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, судом першої інстанції, за клопотанням представника позивача було призначено судову авто-товарознавчу експертизу.
       Відповідно до висновку від 25.12.2020 № 128/20, складеного судовим експертом Різниченко В.Д., вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобілю Chevrolet Aveo реєстраційний № НОМЕР_2 з урахуванням зносу (51%) та без ВТВ, з ПДВ, внаслідок ДТП, яке відбулося 23.03.2020 року складає 73949,46 грн., вартість відновлювального ремонту (без урахування зносу, з ПДВ) складає – 90279,43 грн.
       Судовий експерт Різниченко В.Д. був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст.384, 385 КК України за відмову від дачі висновку та дачу завідомо неправдивого висновку.
       Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновок експерта в повній мірі відповідає матеріалам справи та наявним в ній доказам, а отже, у суду відсутні будь-які сумніві у його правильності, повноті та обґрунтованості.
       Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв як доказ висновок судової авто-товарознавчої експертизи, оскільки, він був отриманий в передбаченому порядку ліцензованим експертом. Здобуті в ході розгляду справи докази не спростували висновок експертизи, а ТДВ СК “Альфа-Гарант” переконливих аргументів чи доказів на спростування вказаного висновку до суду не надано; вказаний висновок узгоджується з іншими матеріалами справи і не протирічить їм.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 30643,39 грн (73949,46 грн (вартість матеріального збитку з урахуванням зносу та 20% ПДВ) — 14789,89 грн (ПДВ )-2000 грн. (франшиза)- 26516,18(сума виплаченого страхового відшкодування)).
       За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону є безпідставними.
       Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
       Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
       Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволенню.
       Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії “Альфа-Гарант” — залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, в оскаржуваній частині — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: